46 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIEKACIU M-FLORA. 



Caules phires humiliores sat profunde v. alte furcato-ramosi — 1-folii sufoglabri 

 et sparsim stellati. Folia finna + longe petiolata ut in forma primaria dentata, 

 interiora saepius angustiora minora, supra pallide v. laete glauco-viridia lutescentia 

 glabra, subtus + glaucescentia cum petiolis sparsim pilosa et spar si ni — sat dense 

 praecipue in costa stellata, subtus sa>pe + dilute hepatico-colorata. Anthela + 

 profunde furcato-rämosa ampla et sat läxa ramis pedicellisque + patentibus sub- 

 arcuatis + dense floccosis, leviter pilosis et superne glandulis minutis raris dilutis 

 obsitis. Involucra parva 10 — 11 mm. longa et 5 — 6 mm. lata basi rotundata -jh 

 dilute — obscure viridi-canescentia. Squamce angustae + pallidae in apieem + subu- 

 latum coloratum protractas sparsim pilosa?, glandulis raris minutis dilutis obsitae et 

 fioccis sparsis — densiusculis ad basin sat densis praecipue in dorso obtectse. Cala- 

 thiuni minus e. 30 mm. I). Ligulce marginales 2(1,5) mm. latas. 



En synnerligen utmärkt form, hur sjelfständig den nu än må vara, och lätt skild 

 från hufVudformen genom sina ljusare gröna, ofvan något i gulaktigt stötande blad, hvilka 

 undertill än äro tydligare glaucescenta än gråaktigt blågröna, och af ungefär liknande form 

 och tandning som hos hufvudformen men mindre och vanligen smalare samt de inre ofta 

 mera utdraget långspetsade, genom flera stjelkar, hvilka vanligen äro låga och vågböjda 

 och oftast hafva blott ett liniesmalt stjelkblad utvecklad! samt äro långt ned grenade, ofta 

 nästan gaffelgrena de med mera utstående och mångblomstriga grenar, smärre luddigare 

 och på samma gång grönare holkar med rundad, från det upptill nästan hvita skaftet väl 

 begränsad bas samt smalare och åtminstone i yngre stadier ej så långt utdragna fjäll. 

 Synes åtminstone på vissa orter vara mycket konstant och ej ega öfvergångar till hufvud- 

 formen, hvilken den dock står närmast, såvida ej några former från Wisby, till hvilka 

 den i mina Hier. exs. fasc. II n. 20 utdelade formen något närmar sig till bladen, och 

 från Fårösund på Gotland äro att uppfatta såsom sådana. På andra ställen synes den, 

 såsom S. Almquist meddelat mig, ej konstant, utan öfvergå i hufvudformen. Måhända 

 är den endast en af ståndorten framkallad ras med någon beständighet. I hvarje fall lu- 

 den fullt analog med former af H. *ccesium in. fl. andra arter från samma ställen, hvilka 

 dock oaktadt sina egendomligheter ej synas mig i samma grad skiljaktiga frän sina re- 

 spektive hufvudformer. Liksom hufvudformen af H. *ztenolepis varierar den till bladens 

 tandning rätt betydligt. Vanligen äro åtminstone de yttre bladen vid basen groft tandade 

 och flikade, de inre oftast tät- och smalflikade samt smala och långspetsade, men i öfrigt 

 karaktäristiska individer med grund tandning och breda blad förekomma äfven alldeles 

 som hos hufvudformen. De förra uppträda gerna nära hafvet, de senare på torrare platser 

 längre derifrån. På holkarne äro glandierna talrikare än hos hufvudformen men små och 

 ljusa och ej sällan äro de temligen talrikt förhanden äfven på öfre delen af korgskaften. 

 Yäxtsättet blir genom de många (oftast 2 — 3) stjelkarne m. 1. m. tufvigt. Formen hör 

 till de tidigast blommande gotländska Archieracia; enligt K. J. Lönnroth anträffas den 

 oftast med både blommor och frukt under det samtidigt />'. euryantkum har endast de 

 första korgarne utslagna. 



Funnen på norra Gotland i Fleringe sm. Ar och mellan Fårösund och Utbimge i Bun<re s:ii samt vid 

 Flenvik i Haugvar sm (K. .T. LÖNNEOTH, K. Johansson och S. Amku ist). isynnerhet på stenhanden mark såsom 



