kongl. sv. vet. akademiens handlingar, band 25. n:o 3. 47 



på strandvallar, vid vägkanter och på åkerrenar nära hafvet. Den ofvannämda något afvikande formen (/. nttpestris), 

 närmande sig mera hufvudformen, är anträffad på steniga kalkhedar vid Wisby (K. Johansson). 



I närheten af //. stenolepis (i. euryarithum och y. canulum, isynnerhet den senare, står den i mina Hier. exs. 

 fasc. II. n. 21 utdelade H. *coUdunatum från Helsingland, skild bland annat genom de raka, korta holkskaften, 

 hvarigenom två och två holkar ofta nästan sammansmälta, den gaffelgrenade vippan och de grofva håren samt de 

 tjocka och talrikare glandierna på holkfjällen, hvilka dessutom hafva bredare bas. Närmar sig äfven en modifikation 

 af //. *stenolepis med vinkligt tandade blad från Tibble i Upland. 



Beslägtad med H. *stenolepis är äfven den i mina Hier. exs. fasc. III n. 29 utdelade II. *oxylepium från 

 Helsingland, hvilken form äfven till holkarnes beklädnad tenderar åt H. *acidotum. Den är skild från båda genom 

 högre stjelk och kortgrenig, hos frodiga exemplar nästan flocklik korgställning, hvars gråludua grenar och skaft 

 hafva teraligen rikliga glandier bland de långt svartfotade håren, samt genom svartgröna föga luddiga holkar med 

 ganska rikliga, korta, mörkfotade hår och föga mindre talrika, mycket små, mörka glandier. Stiftets färg är brun- 

 aktig och mörknar snart. Blommorna äro temligen mörkt gula. Erinrar rätt mycket till holkarne om //. *ex- 

 pallidum Norrl., men till de ofvantill vackert gröna och något glaucescenta, undertill gråaktigt glaucescenta bladens 

 tandning erinrar den mera om vissa former af //. *stenolepis och II. *acidotum. Bladen hafva, utom de yttre, 

 in. 1. in. nedlöpande bas, och tandninen är hos späda exemplar gles, kort och skarp, hos frodiga exemplar tätare 

 och längre och vid basen något flikad af krökta, smala tänder. 



2. H. * canitiosum Daiilst. 



H. silvaticum L. subsp. 1. silvaticum var. 1, Almqu. Stud. p. XIII. — H. *cani- 

 tiosum Dahlst., Några bidr. till kännedomen om Skånes Hier.-flora, Botaniska notiser 

 1892. p. 155. — Daiilst. Hier. exs. fasc. I. n. 41. 



Caulis gracilis — 1 folius glaber vel inferne pilis tenellis sparsis obsitus, leviter 

 stellatus, superne sparsirn — mediocriter floccosus, ima basi + vinose coloratus. 

 Folia rosularia läste viridi-glaucescentia, subtus + hepatico-colorata, brevia longe 

 peti olata, exteriora + cordato-rotundata — ovalia apiee + obtusata mueronata late 

 et breviter sinuato-dentata, intermedia + ovato-oblonga — oblonga obtusiuscula 

 — breviter acuta basi + truncata — hastata ad medium + inaequaliter et + longe 

 et acute dentata, intimum + ovato-lanceolatum in apicem + longum acutum sub- 

 integrum angustatum basi plerumque + grosse inciso-dentatum dentibus ima basi 

 + retroversis obliquis et in uno alterove latere petioli sa?pe decurrentibus, omnia 

 supra glabra v. minute et rarissime pilifera, margine pilis tenellis mediocribus oi Ii— 

 ata, subtus pilis tenuibus et floccis sparsis in nervö dorsali frequentioribus obsita et 

 in petiolis pilis mollibus floecistiue densioribus villosula'. Folium caulinum lineare- 

 laneeolatum v. sa'pius ovato-lanceolatum basi + uontracta decurrente v. hastata + 

 inciso- (et reverso-) dentatum sat longe petiolatum in apicem longum integrum 

 protractum, infra medium insertum. Anthela + laxe paniculata ramis 1 — 4, ex- 

 terioribus subreetis, interioribus + leviter arcuatis superantibus, pedicellis mediocribus 

 acladioque 10 — 25 mm. longo + dense — densissime albofioccosis et pilis tenellis 

 raris obtectis. Involucra sat parva basi o vata in pedicello incrassato + decurrente, 

 ubique dense albofloccosa et pilis tenellis albidis raris — mediocribus obsita, albo- 



