KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 55 



underart, hvilken på grund af sina karaktärer är att anse som en af de bättre utpräglade, 

 eger likväl, såvidt kändt är, en temligen inskränkt utbredning. 



Inom området är den funnen i Östergötland vid Drabo i Oppeby s:n; Vist s:n, Sturefors; Svanshals s:ii. 

 St. Kullen; Sunds s:n, Löfåsa, Sunds Södergård och Graby allmän (förf.); Marmorbruket (S. Almquist): Gotland, 

 Klinte s:n, Valla (K. J. Lönnroth): Visby på Grusbankar och i Lojsta s:ii (S. Almquist): Småland, Forserum s:ii, 

 Lättarp (K. Johansson). 



Utom området är den funnen i Vestmanland, Kungsör (C. O. v. Porat) allmän: Södermanland, Kila 

 s:n, Ålberga (S. Almquist), Stora Malm s:ii och Strångsjö (G. A:N Malme). 



En vid Rostock i Brännkyrka s:n (S. Almquist) anträffad f. glaucescens (-- H. sub- 

 ccexium, Almqu. f. i Thed. fl. p. 359 och vv. 2: 1) af subsp. silvaticum i Almqu. stud. p. 

 XIII) är frän hufvudformen något afvikande genom mera glaucescenta och ännu mera 

 veckade blad af för öfrigt typisk form och eger mycket långt utdragna, spetsiga till syl- 

 spetsa.de, inre holkfjäll samt påminner häri mera om H. *stenolepis än någon annan form. 

 De yttre fjällen äro deremot af vanligt utseende. Ar alldeles analog med de spetsfjälliga 

 formerna af H. *ccesiiflorum. Torde vara en af ståndorten betingad modifikation eller 

 måhända ras. 1 Af hufvudformen förekomma dock här och hvar former, hvilka tendera åt 

 detta håll. 



6. H. * silvaticum (L.). 



H. murorum L. [i. sylvaticum L. Flor. Suec. ed. I. 2 — H. silvaticum L. subsp. 

 2. silvaticum Almqu. Stud. p. XII. — H. *silvaticum Stenstr. Verml. Archier 1889. — 

 Daiilst. Hier. exs. fasc. T. n. 46, fasc. II. n. 23. 



Caulis altus (30 — 70 ctm.), plerumque crassus — crassiusculus 0- v. interdum 

 unifolius, ima basi coloratus, sparsissime pilosus v. subglaber, superne sparsim — 

 leviter stellatus. Folia rosularia gramineo-viridia, subtus sa^pe subcaesia v. glauce- 



1 Anmärkningsvärd t nog, och hvilket tyder på någon egendomlighet hos ståndorten, finnes äfven i närheten 

 i samma socken analoga modifikationer af andra former, t. ex. af // *pratenerum (från Vinterviken). 



'- Att Linné med sin H. murorum [i. silvaticum i Fl. Suec. afsett denna och troligen äfven närstående 

 former har S. Almquist i stud. öfver SI. Hieracium redan påvisat. Då emellertid närvarande form stämmer 

 ganska bra med den hit af Linné citerade Pulrnonaria galliea fe ruin a» i Tabernaemontani Kreuterbuch, hvarjemte 

 Linné (i ed. 1) ej anför någon annan lokal än >Holmiae extra portam septentrionalem och såsom S. Almquist 

 påpekat ingen annan af de i Stockholmstrakten funna formerna så väl stämmer med denna figur, synes sannolikt 

 att Linné sett denna form, hvarföre namnet torde böra behållas för densamma åtminstone tillsvidare. Bcskrif- 

 ningen kan dock lika väl passa till hvilken annan form som helst af närvarande formgrupp, hvarföre namnet i 

 hvarje fall alltid kan brukas kollektivt för hela gruppen. I Nov. Fl. Suec. ed. II p. 258 har Fries uttryck- 

 ligen betonat att Linnés ft. silvaticum just motsvarade den formgrupp, jag här gifvit detta namn. Fries indrog 

 sedan densamma i Symb. under H. murorum, med hvilket namn han i Nov. hufvudsakligen synes afsett Subvid- 

 gata i allmänhet. Möjligen har han härtill föranledts af exemplaret af TI. murorum i Linnés herbarium, af 

 hvilket jag genom F. W. Hanbury's i London godhetsfulla tillmötesgående erhållit en kopia. Detta exem- 

 plar tillhör ovedersägligen silvaticum-typen, och om man skulle våga gissa på en specialform, så skulle det till- 

 höra //. *prolixum, med hvilken bladformen alldeles öfverensstämmer. Linnés beskrifning på hufvudformen af 

 H. murorum visar dock att han afsett former af cwsinm- och kanske äfven af vulgatum-t\ipen men ej af silvaticum- 

 typen. 



