

62 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES IIIERACIUM-FLORA. 



curvatis acladioque 20 — 50 ( — 150) mm. longo, floccis densiusculis — densis laxis 

 canis — cinereis, glandulis raris — densiusculis sub involucro sa^pe sat densis et 

 interdum pilis brevibus obscuris raris immixtis obsitis. Involucra fusco-obscura raro 

 subcanescentia sat lata et brevia basi rotundata primitus a pedicello incrassato haud 

 bene limitata postea + truncata. Squamce angustse lineares, exteriores brevissimae 

 obtusiusculse angustiores, reliquae snbaeqvales, intermediae in apicem obtusiusculum — 

 subacutum leviter attenuatae, intima? plures v. paucae subulata?, omnes apicibus levis- 

 sime albocomatae, glandulis nigris brevibus densis et pilis paucis — sparsis v. den- 

 siusculis brevibus vulgo obscuris raro nullis obtectis subnuda) — leviter v. sparsim 

 stellata^ ceterum basi squam. exter. sparsim — sat dense floccosie, raro ubique den- 

 sius stellata'. Calathium hete luteum subdensiusculum. Ligulce glabra?. Stylus 

 vivus livido-fuscus, siccus nigricans. 



Inv. -f 1 -^. D. c. 40; L. m. 2,5 mm. 

 r> -o 



Denna vackra och väl utpräglade form igenkännes i allmänhet lätt genom sina brun- 

 svarta till brungrå, jemförelsevis breda och korta holkar med rundad bas, hvilken vanligen 

 är blågrå af temligen tätt stjernludd, genom de smala, jemnbreda, trubbade till spetsade 

 (några inre sylspetsade) fjällen, hvilka liksom de m. 1. m. askgrå skaften äro klädda af temli- 

 gen rikliga glandier men derjemte med inblandade korta, mörka hår, men för öfrigt vanligen 

 med föga stjernludd, genom vackert mörkgröna, smalare till bredare, utåtrigtadt groftandade 

 till tätt korttandade, vid den nedlöpande hjertlika eller pillika och vanligen något hop- 

 dragna basen ofta fliktandade blad samt styf, bugtig, oftast vriden stjelk, mörkgula blom- 

 mor och nästan brunsvarta stift. Serdeles karaktäriserande denna form äro, isynnerhet 

 på öppna och gräsfattiga ställen, de åt ena sidan båglikt eller -"-- formigt krökta blad- 

 skaften, h varvid äfven skifvan på samma sida, hvaråt skaften äro krökta, oftast är kortare 

 och mindre utvecklad och sålunda osymmetrisk samt ofta olika djupt och tätt tandad. I 

 skugga bli likväl skaften vanligen rakare och längre och skifvans båda halfvor mera lik- 

 formiga. Stjelkbladet är ofta liniesmalt men äfven mera utveckladt, oskaftadt och sittande 

 högt upp eller skaftadt och fästadt närmare basen samt vanligen utåt- och bakåtböjdt. 

 Vippans utbildning är serdeles karaktäristisk. Den är alldeles analog med den hos H. 

 *macranthelum och närstående bland Piloselloidea. Hos fåblomstriga former är den mycket 

 ofta furkat med det ända till 150 m. m. långa akladiet och den enblomstriga eller två- 

 blomstriga, nästan jemnhöga eller högre sidogrenen bildande en vid vinkel mot hvarandra 

 och ofta ungefär lika stora, trubbiga vinklar ined stammen. Från denna enkla korgställ- 

 ning tinnes alla öfvergångar dels till en mera regelbundet kvastlik, dels till en, genom de 

 närmade, långa grenarne och det ofantligt langa akladiet djup och långgrenig, nästan flock- 

 lik vippa. Grenarne äro i detta fall långa och utspärrade, raka eller föga krökta och 

 ofta stälda på tvenne sidor af hufvudaxeln nästan i ett plan, men de närmade holkskaften 

 deremot ofta bågböjda och mera likformigt utstående. Såväl hufvudaxeln som sidoaxlarne 

 äro mellan grenarne sigsagformigt böjda och akladiet bildar alltid en vinkel mot den 

 öfriga delen af hufvudaxeln. Intressant nog träffas alldeles samma egendomliga bildning 

 af inflorescensen hos den närbesläktade, men CdPsiwm-artadt utbildade H. *lceticolor. 



