68 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



En såväl genom sina karaktärer som släktskapsförhållanden i hög grad märkvärdig 

 form, utmärkt af det på örtståndet, isynnerhet på bladens undersida rikliga stjernluddet, 

 hvilket är tätast på stjelkbladet och i förening med de späda haren förläna undersidan 

 ett filtartadl utseende, vidare af de små finhåriga, oftast i blygrått dragande brungröna 

 holkarne, hvilka vanligen äro närmade hvarandra på temligen korta, bågböjda, ljusgrå, 

 nästan har- och glandellösa skaft och grenar samt temligen små, mörka och glesa korgar. 

 Genom den af fina hår och stjernludd bildade in. 1. m. täta filtbeklädnaden på bla- 

 dens undersida, holkarnes tina hårighet och egendomligheter i bladens tandning (naggad 

 oeh vågig) har denna form en ganska anmärkningsvärd likhet med vissa Andryoloidea, och 

 det erfordrades i sjelfva verket endast en kvantitativ ökning af hårigheten för att göra lik- 

 heten fullständig. Vare sig dessa karaktärer äro senare uppkomna genom analog variation 

 eller bibehållna från äldre tider, då Vulgata och Andryoloidea voro närmare förenade, är 

 förhållandet anmärkningsvärdt, så mycket mera som antydningar i denna rigtning kunna 

 spåras såväl hos en del andra silv aticum-f ormev ss. H. *stenol< j j>i$, H. *sublividum och 

 närstående jemte deras motsvarande cwsium-former som hos H. *sa?xophyllum och de 

 sagittatum-a,rta,å.e formerna af Subvulgata och några andra former af samma grupp. 

 Med H. sagittatum och närbeslägtade i allmänhet är H. *pendulum säkerligen ej så 

 aflägset beslägtad och bildar till dessa en öfvergangslänk frän H. *maculosum och //. 

 *prolixum. Serskildt tydligt framträder dess likhet i habitus, bladform, vippans bildning 

 samt bärighetens mjuka, fina beskaffenhet med späda former af H. *philanthrax (se under 

 H. sagittatum) och de olika former, hvilka sluta sig kring H. *expallescens. Det förtjenar 

 vidare anmärkas, att liksom H. *pendulum i viss grad förenar de ofvannämda silvaticum- 

 formerna med en grupp af sagittatum-artaåe former bildas en annan föreningslänk af H. 

 *sarcophyllum mellan H. *ca?sionigrescens och H. *sublividum inom Subcozsia å ena sidan 

 och H. *expallidum, H. *expallideforme m. fl. inom Subvulgata å andra sidan. H. *pendu- 

 I ii ni har sina närmaste slägtingar i H. *laceratum Norrl. och H. *cultratum Norrl., hvilkas 

 motsvarande cdmmn-artade former genom H. *approximatum Norrl., H. *torpenst Dahlst. 

 (Hier. exs. fasc. I, n, 79) och H. *gulldalense Norrl. m. fl. äro rikligt representerade i 

 norra »Sverige och Norge. Afven H. *fraudulentum synes vara en af dess slägtingar inom 

 Casia. Om dessas förhållande till H. sagittatum och motsvarande former inom Co sia 

 och Vulgata se under denna. 



//. *pendulum utmärker sig för öfrigt, isynnerhet på hård, fast mark, genom sin 

 egendomligt vågiga stjelk och den åt ena sidan gerna lutande vippan. På denna egen- 

 domlighet kunde jag redan första gången, jag anträffade den, pä långt håll urskilja den- 

 samma, der den växte bland H. *triangulare, H. *prolixum, II. *maculosum och //. *sil- 

 vaticum m. fl. En annan egendomlighet, hvilken isynnerhet framträder på bar eller 

 mindre gräsbevuxen mark och hvari dess slägtskap med H. *prolixum tydligen framträder. 

 ar dess benägenhet att lä bladskaften åt ena sidan båglikt böjda och i samband dernicd 

 skifvans ena halfva kortare, hvarigenom rosettbladen bli osymmetriska och vridna i samma 

 rigtning rundt om stammen. I skugga och bland gräs bli bladskaften rakare och längir. 

 Stjelkens bas och bladskaften hafva merendels en karaktäristisk, brunviolett färg. 



Inom området anträffad på temligen skilda hall, vanligen sparsamt, pä ett par ställen 

 ganska rikligt. 



