KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:o 3. 71 



och mera håriga. Bladens undersida, stjelkens bas och bladskaften äro alltid ni. 1. in. 

 mörkt till ljust purpurfärgade. Stjernluddet på holkarne varierar i riklighet; alltid äro 

 dock fjällens kanter bredt och ljust, ända till spetsen kantade af tätt stjernludd, hvilket 

 derifrån sprider sig än glest än, förnämligast på solöppna ställen, ganska rikligt öfver 

 fjällens mörkare ryggar. Stundom uppträda på yngre, men vanligen endast på de af- 

 blomstrade holkarne, flera eller färre, korta, hår bland glandierna. 



Vanligen väljer den steniga och backiga, mera solöppna lokaler, men trifves äfven rätt 

 väl i skugga (dock på stenig mark). Inom området synes den förekomma rätt allmän, men 

 träffas vanligen blott i ett fåtal individer tillsammans eller oftast i enstaka, på långa af- 

 stånd spridda individer. Häri liknar den mycket H. *pellucidum, h vilken förekommer på 

 samma sätt. På andra ställen ss. i Upland synes den oftare förekomma i större samlade 

 individmassor. 



T Östergötland är den funnen i Sunds s:n, Graby, Löfåsa och Oppeby; Asby s:n, Glansås ; Oppeby s:n, 

 Drabo; Väderstad sm, Bossgård och Torpa; Svanshals s:ii. Stora Kullen; Vist s:n, Tobo ; Omberg - flerstädes (förf.) 

 särat Marniorbruket (S. Almquist): Småland, Askeryd s:ii, Bordsjö (förf.): Gotland, Visby (V. B. Wittrock): Han 

 och Ar i Fleringe s:n (S. Almquist); Skälsö och Stånga (K. Johansson). 



Utom området anträffad i Södermanland, Kila sm (S. Almquist); Stora Malms s:n (G. A:N Malme); 

 Mälareom rådet och Upland allmän (S. Almquist): Vestmanland, Kungsör flerestädes (C. O. v. Porat): Yer-mland 

 (K. O. E. Stenström): Lule Lappmark (A. Dahlberg) och i Norge vid Kristiania allmän.- Torpen. Presterad 

 (förf.); nedanför Trondfjellet (enl. .1. P. Xorrlin) samt på Dovre vid Drivstuen (N. C. Kindberg). 



I Kristianiatrakten och vid Stockholm äro anträffade exemplar med mindre tandade blad med ni. 1. ra. 

 nedlöpande bas. Dylika individ likna härigenom ännu mera analoga modifikationer af H. *ccesiomurorum än 

 exemplar med vanlig bladform. 



2. H. * subtriangulare Stenstr. 

 H. *subtriangulare Stenstr. Verml. Archier., 1889. - Dahlst. Eier. exs. fasc. III, n. 35. 



Caulis c 30 — 50 mm. altus pleruraque erassiuseulus sat robustus et tirmus 

 — 1-folius, inferne sparsim pilosus, superne sat stellatus glandulisque minutis raris 

 et pilis sparsis — raris obsitus. Folia rosularia iisdem H. *triangularis simillirna 

 sed aliqvantulum latiora, extima magis obtusa, obscuriora, saepe crebrius et latius 

 dentata rum petiolis longis sat alatis magis |)ilosis; caulinum vulgo parvum sub- 

 sessile v. petiolatum v. melius evolutum ceterum ut in pr;rcedente. Anthela minus 

 contracta ramis erassiusculis subarcuatis acladio breviore 5 — 10 mm. longo pedicellisque 

 medioeribus dense canofloccosis pilis sat brevibns obscuris sparsis - freqventioribus 

 inter glandulas breves confertas immixtis obtectis. Involucra crassiora et longiora 

 basi magis rotundata. Squamce angustiores longiores quam in pnveedente anguste 

 viridi-marginatae glandulis densis brevibus (et mediocribus) pilis obscuris - - cane- 

 scentibus mediocribus - ■ longioribus sparsis — densiusculis obtecto et in marginibus 

 dense et laxe albo-floccosa? ceterum rare - - sparsim stellatae. Calathium mediocre 

 sat obscure luteum, sat plenum. Stylus obscurus. 



luv. ^=^, D. 3(1—35, L. m. 2,ö—3 mm. 



