KONGL. SV. VET. AKADEMIFAS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 87 



scnsim attenuatse, intima? ± viridi-marginatae, reliquae (fere) totaj nigrae apice leviter 

 comatie glandulis mediocribus et longis inordinatim mixtis nigris + gracilibus densis 

 vestitae et in marginibus (prsesertim in exterioribus et intermediis) stria stellata angustis- 

 siraa sed vulgo sat conspicua ornatae, ceterum dorso floccis solitariis v. raris adspersae. 

 Calathium obscure luteum radians. TÄguloe apice glabrse. Stylus ferrugineus v. 

 fuscescens, siccus saepe sat obscurus. 



I nv . ?f=JÉ D. 35—40, L. ra. 2,5—3 ram. 



Denna form, hvilken är mycket närstående följande och till sina helare blad, isynner- 

 het till de yttres form och tandning, ganska mycket erinrar om H. *pellucidum, är väl 

 skild från den förra genom sin rikligare hårighet på bladen och sina större och längre 

 holkar. 1 Genom de sistnämnda karaktärerna närmar den sig äfven betydligt H. *caligi- 

 nosum, med hvilken den otvifvelaktigt är nära beslägtad och hvilken den nästan alldeles 

 liknar till habitus och äfven till bladen, dock i mindre grad till basalbladens form, men 

 så mycket mera till stjelkbladets, hvilket har alldeles samma form och tandning som hos 

 denna, samt vidare till holkarnes form och byggnad, men den sistnämnda är ännu star- 

 kare hårig på örtståndet och har på holkarne bland glandierna inblandade svarta hår. 

 Genom det svaga stjernluddet i fjällkanterna och de yttre, trubbade fjällens hårtofsar upp- 

 visar den äfven karaktärer, hvari den erinrar om H. pellucidum. Den påminner äfven 

 betydligt om H. *glandulosissimum, men denna har ännu smalare holkar och fjäll, rik- 

 ligare och längre glandelhårighet och skarpare och längre tandade, ofta fläckiga blad samt 

 afvikande utseende af stjelkbladet. Detta är nämligen jemnare tandadt med tvär eller i 

 det otandade skaftet föga nedlöpande bas (hvilken ej är sned eller ojemnt och djupt 

 tandad) samt är småningom, ej hastigt, hopdraget till en långt upp småtandad, föga ut- 

 dragen spets. Till de inre bladens tandning och form erinrar den äfven mycket om H. 

 *serrati fröns. Bladen variera rätt mycket till bredden och ibland äfven till tandningen. 

 Former frän friskare, skuggiga ställen få nämligen mera ojemn och bred, ofta något vågig tand- 

 ning, och bladen äro ofta vid basen djupare tandade och flikade, äfven de yttre, hvilka eljest 

 äro nästan helbräddade och endast vid sjelfva den hjertlika basen ega några korta, skarpa, 

 bakåtrigtade tänder. På torrare ställen bli de yttre bladen helare och de inre mera fint 

 och skarpt tandade. Mest karaktäristiska för formen äro de yttre, breda, oftast hjertlika 

 och om bladen hos //. pellucidum påminnande bladen och de inre, äggrundt lancettlika, 

 ända ned på den i bladskaftet m. 1. m. nedlöpande basen fint och skarpt sågtandade bla- 

 den, hvilka erinra om dem hos H. *serratifrons, det egendomligt formade stjelkbladet, de 

 rikligt glandelhariga, svarta och stora holkarne med i kanterna svagt stjernhariga fjäll 

 samt de stora mörka, glesa korgarne och de starkt bågböjda inflorescensgrenarne och holk- 

 skaften. Jag har uppkallat denna form efter min vän, den skarpsynte Hieracie-forskaren, 

 D:r K. O. E. Stenström, hvilken först urskiljt densamma. 



Inom området är den anträffad och oberoende af Stenström, urskiljd af K. Johansson i Småland, Förse- 

 rums s:n, Runseryd; Rogberga sm, Klefarp och Tenhult; Oggestorps s:ii, Högåsen; Ilakarps s:n, Brånaryd, samt 

 Bnrseryds s:n, Åsberg (K. A. Tu. Seth): Östergötland, Oppeby sm, Drabo (förf.). 



1 Dessa lili durk på en del lokaler korta och påminna dit myckel om dem hos //. pellucidum. 



