100 H. DAHLSTBDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIEEACIUM-FLORA. 



brevibus densis — sat densis ciliata, petiolis ± alatis pilis mollibus sat densis villosis. 

 Folium caulinum plerumque infra medium caulis insertum (saepe alterum minus 

 superiore parte affixum) sat petiolatum ovato-lanceolatum v. ovato-elliptieum basi 

 descendente — contracta longius dentatum — subulato-laciniatum v. incisum, 

 ceterum denticulatum — inaequaliter et longe subulato-dentatum in apicem sajpe 

 longura et + integrum acutum attenuatum, in costa dense, ceterum rare stellatum. 

 Anthela saepe magna polycephala, ramis summis, plerumque ima basi iterum divisis, 

 seepe in umbellam fere simplicem congestis, ramis 2 — 3 inferioribus samius valde 

 distantibus hand aequantibus apice ramulosis, ramis superioribus + patentibus subrec- 

 tis v. basi leviter areuatis et acladio 20 — 30 ram. longo floccis densissimis canis et 

 glandulis gracilibus longis inferne sparsis v. raris superne sparsis — densiusculis 

 obtectis. Involucra elongata anguste cylindrica sat valida basi + ovata v. ovato- 

 conica. Squamce elongata; latiusculae, exteriores breviores sublineares obtusafi, inte- 

 riores + lanceolatae in apicem obtusiusculum v. subacutum — cuspidatum parum 

 attenuatae flores virgineos + superantes dorso angusto fusco-livido — fusco-atro laete 

 et clare viridi-marginatae, floccis sparsis — densiusculis + anguste limbatae cete- 

 rum glandulis nigris elongatis superne sparsioribus inferne densiusculis — densis 

 dorso fere simplici serie ordinatis vestitae et pilis obscuris sat longis raris immixtis 

 obsita;. Calathium subaureum maxime radians. Ligulce apice glabrae. Stylus vivus 

 fuscus — fusco-niger. 



Inv. 1 |=^, 1). c. 35, L. m. ad 3 mm. 



En synnerligen utmärkt form, igenkänd på sina vackert gräsgröna, något fettglän- 

 sande, från bredt ovala till aflånga eller äggrundt aflånga till äggrundt lancettlika, ofta 

 breda och stora, öfvervägande trubbiga blad, hvilka rätt ofta äro bredast ofvan midten och 

 vanligen äro bredt och något vinkligt, vid basen ofta groft och inskuret tandade till flikade 

 och veckade samt vanligen hafva ojemnt nedlöpande, mera sällan med något tvär bas, 

 ganska vid och rikblomstrig, flocklik vippa med nästan raka eller föga böjda, ljusgrå skaft 

 och långa, smala holkar, hvilka ha ett egendomligt brokigt utseende genom de breda, klart 

 gröna och smalt stjernludna fjällkanterna och fjällens smala grön- eller brunsvarta ryggar, 

 hvilka äro klädda af en nästan enkel rad långa glandier, samt slutligen mycket radierande 

 blommor. Är särdeles konstant, isynnerhet till holkarne och vippan och dessutom af en 

 karaktäristisk habitus. Till rosettbladens allmänna form varierar den mellan tvenne ytter- 

 ligheter. An äro bladen af mera äggrund form och bredare med föga nedlöpande bas 

 samt med mera kantig tandning, företrädesvis hos former från solöppna ställen, än äro 

 de längre, mera aflånga eller omvändt aflånga, trubbigare och mera nedlöpande, grof- 

 tandade och vid sin bas grofflikade, hvilket är fallet hos former från friskare lokaler. 

 Till bladformen erinrar den på en gång om H. *orbicans, H. *mundulum och H. *persi- 

 mile, isynnerhet om (\vn förras smalbladigare former, till tandningen mera om de bada 

 senare, isynnerhet med afseende på stjelkbladet, men är lätt skild frän alla. genom sina 

 afvikande holkar. Till dessas form och byggnad samt da och da Till bladen har den ej 

 få likheter med H. *prcetenerum och H. *lepistoides samt med föregående, men dessa former 

 äro till alla delar spädare, isynnerhet till holkarne, hvilka hafva betydligt smalare fjäll. Med 



