102 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTEA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



inaequaliter subulato-dentatum et basi subincisum. Anthela plerumque pauciflora 

 simplex v. subcomposita, vulgo läxa divarieata, ramis inferioribus saepe longe 

 distantibus, superioribus + approximatis patentibus leviter incurvatis, omnibue 

 inajquilongis SEepe valde superantibus, pedicelUs sa t brevibus acladioque H> — 20 mm. 

 longo eano-fuscescentibus densiuscule — dense canofioccosis inferne sparsim, superne 

 sal dense glandulis mediocribus nigris pilis nigris longioribus solitariis inspersis ob- 

 tectis. fnvolucra sat niagna, crassa et elongata atra — atro-viridia basi + ovatä 

 postea rotundata. Squamce + nigrae, exteriores sat angustse lineares subobtusse bre- 

 ves — mediocres, intermediae et intimae latiores marginibus + virescentibus e basi 

 latiore sensim in apicem obtusinsculuin v. acutum — subnlatnni supra rlores vir- 

 gineos longe protractum barbatum attenuatae, glandulis densis — sat crebris atris 

 et pilis mediocribus — sat longis obscuris — nigris sparsis — densiusculis obtectae, 

 nudse v. in exterioribus sublaxis levissime stellatae. Calathium obscure luteum v. 

 aureum subradians. Ligulce apice glabrie v. interiores subciliatae. Stylus + obscurua. 



Inv. ^ 3 , I), ad 40, L. in. 3 min. 

 6—6,5 



Denna särdeles framstående form utmärker sig genom vanligen lag och grof, i all- 

 mänhet bladlös stjelk, vanligen breda, ganska mörkgröna eller något lökgröna, under 

 blåaktiga blad, af hvilka vanligen endast de inre och stjelkbladet äro vid sin bas djupare 

 tandade eller inskurna, oftast fåblomstrig och gles vippa med utspärrade, något krökta 

 långt öfverskj utande grenar af olika höjd, ganska långa men breda, vanligen svarta holkar 

 klädda af täta glandier och inblandade m. 1. ni. talrika, längre, mörka hår samt i allmän- 

 het långt utdragna, något trubbade till spetsiga fjäll. Bladen äro ofta på öfre sidan ni. 1. in. 

 mörkfläckiga och variera rätt mycket till form och tandning. På fastare, öppen mark äro 

 de ofta nästan helbräddade med m. 1. in. rundad eller nedlöpande bas. På friskare ställen 

 äro de mera ojemnt tandade och isynnerhet de inre vid basen in. 1. m. inskurna. På 

 skuggiga ställen bli de breda och mera jemnt tandade. Basen varierar från hjertlik till 

 tvär eller vigglikt nedlöpande. Hårigheten är än starkare, än svagare. Vippan och isynner- 

 het holkarne bibehålla dock alltid sitt karaktäristiska utseende och sin beklädnad. Till bla- 

 den erinrar den på en gång om följande som om H. *morulum, till holkarnes utseende 

 har den deremot stor likhet med följande, om hvilken helbladigare former isynnerhet er- 

 inra. Med dessa är den också utan tvifvel närmast beslägtad, men den är också med all 

 sannolikhet, ehuru aflägsnare, beslägtad med H. ciliatum. Särdeles lärorika äro i hvar- 

 andras sällskap växande former från trakten af Vestervik i detta afseende, hvilka habitnelt 

 och i bladform äro hvarandra förvillande lika. De skiljes dock lätt äfven under dessa 

 omständigheter genom de för hvardera formen utmärkande karaktärerna, såsom det starkt 

 cilierade kronbrämet, de gula stiften, de trubbigare fjällen och den rikligare hårigheten 

 hos H. ciliatum i motsats mot det glatta brämet, den svagare hårigheten, det dunkla 

 stiftet och de spetsigare fjällen hos //. *crassicep$. Ifrågavarande form har äfven, liksom 

 H. morulum, en i ögonen fallande likhet med former af H. *nigrescens, hvilken den mera 

 än den nyssnämnda liknar till holkens allmänna utseende, fjällens form ni. ni. H. *urti- 

 ccefrons Dahlst. från Kristiania är mycket närstående och att uppfatta som en vestlig 

 parallelart. 



