104 II. DAHLSTBDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES RTERACIUM-FLORA. 



Utmärkt af de mörka, tätt glandelhåriga holkarne och skaften med temligen rikligt 

 bland glandierna inblandade, något längre, mörka hår, de outslagna blommorna ganska 

 långt öfverskjutande och ni. 1. ni. spetsiga fjäll, helbräddade, glest fintandade eller af laga 

 tänder något vinkliga blad, hvilka endast vid basen (isynnerhet af de inre och stjelk- 

 bladet) äro försedda med ett fatal längre och spetsiga, smala, utstående tänder, samt rik- 

 lig hårighet, isynnerhet på bladens undersida och bladskaften. Bladen äro i allmänhet 

 mörkt gröna eller något dragande i lökgrönt, undertill af en egendomlig, in. 1. m. blågrå 

 färg. Till formen äro de vanligen m. 1. m. elliptiska till äggrunda och äro vanligen 

 kortskaftade och på mindre bevuxna, öppna ställen m. 1. in. utbredda utefter marken. 

 Deras form och den i allmänhet låga till nästan omärkliga tandningen ger växten ett särdeles 

 karaktäristiskt utseende, hvarigenom denna form lätt skiljes från närstående. På fukti- 

 gare eller friskare ängsmark bli bladen mera långsträckta, stundom m. 1. m. aflånga och 

 långskaftade samt vanligen glattare. Stjelkbladet är vanligen fästadt nedom stjelkens midt 

 och oftast kortskaftadt och liksom det inre rosettbladet utmärkt genom sin hastigt afsmal- 

 nande men långt utdragna, ofta syllika spets. 



Till holkarnes beklädnad och de långa fjällen liknar den i viss mån föregående, till 

 indumentets täthet H. *morulum och till holkens form H. ^pellucidiforme, med hvilka den 

 säkerligen har den närmaste slägtskapen. Deremot påminner den i bladform dels om H. 

 *limum och dels äfven om H. *integratum, och torde nog i ej ringa grad vara beslägtad 

 med de artgrupper, till hvilka dessa båda former höra. Till stjelkbladets form erinrar 

 den om H. Stenstroemii och H. *cethiops. Det cilierade kronbrämet häntyder äfven på 

 slägtskap med H. ciliatum och beslägtade. 



Inom området faunen i Östergötland, Sunds s:n, Sunds Norrgård, på fuktig ängsmark; Oppeby s:n, Drabo, 

 i skuggiga lundar (förf.): Småland, Askeiyd s:n, Bordsjö, flerestädes på tufvor i våta skogsängar (förf.); Rogberga 

 8:n, Tenhult (K. Johansson): Gotland, Sanda s:n; Skogen mellan Sanda och Vestergarn; Klinte s:n, Valla; Hang- 

 var s:n, Flenvik (K. J. Lönnroth); Angeibos och Ar (S. Almquist); Bäx i Väte s:n (Fr. E. Ahlfvengren); Visby 

 och Vible (K. Johansson); Vesterhejde (G. A:N Malme). Enl. K. J. Lönnroth väljer den äfven på Gotland 

 fuktigare lokaler. 



1 2. H. * moruluin n. subsp. 

 H. *subatratum Dahlst., Hier. exs. fasc. I, n. 60. ' 



Caulis 35 — 60 ctm. altus sat gracilis niolliusculus plerumque 1-folius, inferne 

 ra re — sparsim pilosus et floccosus, superne sat floccosus et pilis obscuris glandu- 

 lisque sparsis v. raris obsitus. Folia rosularia obscure prasino-viridia, subtus caesio- 

 viridia mollia — sat firma crassiuscula, exteriora minora + rotundata — ovalia 

 ( — elliptica) basi saepe + truncata obtuse et sparsim sat aequaliter dentata apice 

 obtusa — subtruncata, intermedia + late v. anguste ovato - - ovali-oblonga basi sat 

 argute saepe longe ])auci-denta1a sat decurrentia v. cuneata raro truncata ceterum + 

 denticulata obtusa ■ — acutiuscula, interiora sat anguste ovato-lanceolata — lanceolata 

 crebrius — parcius et argutius (prajsertim ad basin) dentata decurrentia v. + 



1 Namnet är tomt användt och måste derföre utbytas mot ett annat. 





