KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 107 



dulis brevibus v. minutis densis — sat erebris et pilis nigris brevibiis raris — 

 sparsis immixtis obtectae, subnudau v. raarginihus praesertim apicem + comosum 

 versus levissime stellatae. Calathium sat obscure luteum, subdensiusculuni. Ligulce 

 prajsertim interiores breviter ciliatae. Stylus vivus fuscescens, siccus sat obscurus. 

 I„ v . *p® 1). 30, L. in. 2,5 mm. 



Utmärkt af de ljust gröna till något blågröna, vanligen bugtbräddadt trubbtandade 

 bladen (endast det inre vid basen något skarpare tandadt), den låga, vanligen ej rikblom- 

 striga vippan ined de nedre grenarna afiägsnade och långa, de öfre korta m. 1. m. bågböjda 

 och tättsittande eller flocklikt anordnade, korta, svarta eller grönsvarta holkar, liksom skaf- 

 ten klädda af korta, ganska rikliga glandier, men derjemte med inblandade korta, mörka 

 hår, vtterst kort akladium samt små korgar med kort eilieradt kronbräm. Fjällen äro 

 teniligen breda och tydligt hårtofsade. Hårtofsen öfvergår ofta nedåt i ett svagt stjern- 

 ludd, hvilket sträcker sig ett kortare stycke utefter fjällens sidor, men vanligen är föga 

 märkbart. Holkarne hafva i utseende och storlek mycken likhet ined dem hos H. *mun- 

 dulum. I deras utseende har den äfven en viss likhet med H. ciliatum, hvaroni det 

 håriga kronbrämet, äfvensom de trubbiga fjällen erinra, men frän hvilken den likväl utan 

 vidare är skild genom bladens utseende, den spädare växten, (}en mindre rikliga hårigheten 

 på örtståndet och bristen pä stjernludd i fjällkanterna. 



Från H. *mundulum skiljes den lätt genom sin laga, kortgreniga vippa och bladens 

 laga tandning. Med båda, isynnerhet den senare, är den utan tvifvel beslägtad och för- 

 bindel' dem med föregående former af H. serratifrons af hvilka den synes sta närmast 

 både II. ^caliginosum och //. *inorulum. 



Vippans öfre grenar, hvilka, som förut är nänidt, äro mycket korta, äro vanligen 

 enkla, sällan 2-blomstriga, hvarvid sidogrenen ofta utgår långt ned, stundom ända vid 

 basen af grenen af andra ordningen. Då de få, öfre (2 — 3) grenarne derjemte äro mycket 

 närmade och akladiet kort, bildas härigenom en säregen, hopträngd, kortgrenig kvast eller 

 iiock i vippans öfre del, hvarpå denna form redan på längre hall kan igenkännas. 



Hittills endast anträffad i Småland, Askeryd s:n, Bordsjö. på flera ställen, men alltid sparsam. 



Till denna grupp ocb närmast besläktad med //. *remanens G. A:N Malm k ' och //. pellucidum L*ST., 

 mellan hvilka den är alldeles intermediär, ansluter sig //. *remanentiforme raihi. Den utmärker sig genom fa, 

 Iångskaftade, gräsgröna, nästan helbräddade (dier glest och skarpt fåtandade, äggrunda (dier small äggrunda — 

 äggrundt-laucettlika, kort skarpspetsade eller utdraget spetsade och stora inre blad med smalt äggrund till ägg- 

 rundt tvär. helbräddad eller i^lest skarptandad bas, ej sällan med fria tänder på bladskaftens öfre del. små, ovala 

 till nästan rundade, trubbiga, vanligen nästan helbreddade yttre blad med äggrund till svagt hjertlik bas, ett stort 

 skaftadt, långt skarpspetsadt, utdraget äggrundt, glest, vid den äggrunda till svagt hjertlikt-pillika (dier något ned- 

 löpande basen tätare och längre skarptaudadt stjelkblad, fåblomstrig. gles och ojeinn vippa med föga stjemludna 

 grenar och kort och temligen glest glandelhåriga. hvitludna skaft, stora eller medelstora holkar af ungefär samma 

 färg och utseende som hos //. pellucidum L.est., men längre och gröfre samt klädda utom af täta, korta glandier, 

 äfven af långa, småknappiga dylika, hvilka tydligen öfvergå i medellånga, svarta, spridda hår samt slutligen 

 vidare och glesare korgar med bredare liguhe af mörkare färg. 



1 Denna form är utom från de af G. A:N Malml i Bot. Notis. 1891 ss. 179 — 180 uppgifna lokalerna i 

 Södermanland äfven funnen vid Nacka nära Stockholm (11. Thedenius). 



