KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGBK. BAND 



25. n:o 3. 100 



En särdeles vacker och distinkt form, utmärkt genom mörkgrön;), något i lökgrönl 

 skiftande, ofvan fettglänsande och merendels smala blad, hvilka vanligen äro tätt och 

 bredt, vanligen hvasst och ojetnnt tandade med den groft inskurna basen mer eller mindre 

 långt nedlöpande på de vingade och ofta med större tänder och fria flikar försedda skaf- 

 ten, kort och upptill oftast hopträngd eller flocklik vippa samt medelstora, mörka holkar 

 med breda, utdraget triangulära, mer eller mindre trubbiga fjäll, i kanten försedda med 

 en mer eller mindre bred rand af tätt stjernludd och för öfrigt tätt klädda af mörka, 

 temligen grofva glandier. 



Endast de yttre bladens bas är stundom tvär. Tänderna äro till större delen utåt- 

 eller framåtrigtade och oftast breda; de större bredt triangulära och spetsiga tänderna om- 

 vexla vanligen med korta uddtänder. Basen är ofta djupt inskuren i breda, olikstora 

 flikar. För öfrigt varierar tandningen från bredare och ofta veckad och ojemn till grun- 

 dare och mera likformig eller kort, hvass och da vanligen tätare. Stjelkbladet är oftast 

 langskaftadt, uppåtrigtadt och långt utdraget, vanligen fästadt vid basen eller åtminstone 

 nedom midten. Bladskaften äro ofta, isynnerhet i skugga och bland gräs, langa, åtmin- 

 stone upptill bredt vingade och liksom stjelkens bas till större eller mindre del mörkt 

 violetta, liksom förhållandet ofta är med bladens undersida. 



I skogsbygden blir vanligen stjernluddet i fjällens kanter mera otydligt, hvarjemte 

 bladens tandning blir finare och spetsigare. Den påminner da rätt mycket om //. *persi- 

 mile, isynnerhet i sina bredbladigare former. Till bladform och tandning erinrar den i 

 viss mån äfven om H. *anfractum och H. *chlorodes med närbeslägtade, men kan ej 

 anses närmare befryndad med den förra, kanske dock med de senare, hvilken torde motsvara 

 den inom Vulgata genuina. Deremot är den utan tvifvel något slägt med H. *persimile 

 och kan anses sta på öfvergangen mellan Subcasia och Subvulgata, ehuru den mera till- 

 hör den senare gruppen än den förra. År troligen äfven beslägtad eller till sin utbild- 

 ning åtminstone analog med H. *subcrassum, som den liknar till bladens form och tand- 

 ning och genom hvilken den förbindes med H. pelluddum L^est. m. ti. Den står likväl 

 mycket isolerad bland områdets formel - och kan ej gerna inordnas bland någon af dess 

 formgrupper. 



Anträffad i Östergötland pä Omberg, Stocklycke; Sunds s:n, Löfåsa; Väderstad s:n, Lindekullen; Linköping, 

 Magistratshagen (förf.). Utom området funnen i Södermanland, St. Malm, Rrännkärr (G. A :N Malme) och i Stock- 

 holmstrakten flerestädes, säsom på Djurgården, Haga in. 11. -t. (S. Almöuist, O. Juel och förf.), Rindö vid Vax- 

 holm (S. Almquist). 



H. CILIATUM Almqu. 



II. ciliatum Almqu. in Thed. El. p. 360. — II. silvaticum L. subsp. 7 ciliatum 

 Almqu. Stud. p. XV. — II. murorum L. £. ciliatum Almqu. lin. El. ed. 11, p. 43. — 

 C. J. Eixuebekg Hier. Scand. exs. fasc. III, n. 122. 



Caulk 35 — 50 cm. altus sat robustus — 1( — 2-folius), inferne sat dense — 

 dense et longe pilosus et leviter superne + dense stellatus, sparsim — densiuscule 



