130 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



medio glandulis minutis sparsis anthelam versus densiusculis — densis obtectus. 

 Folia rosularia saturate viridia firma magna, exteriora late cordato-ovata — cordato- 

 ovalia basi dentibus latis obtusiusculis ± grosse dentata ceterum + minute undu- 

 lato-dentata + rotundato-obtusa, intermedia e basi + cordata + ovata — ovato- 

 oblonga v. cordato-triangularia plerumque maxima + acuta, grosse inaequaliter et 

 late dentata basin versus saepius insequa liter et grosse dentibus patentibus — reversis 

 + incisa, superiore parte interdum breviter — minute dentata, interiora magis elon- 

 gata e basi saepe ± cordata v. contracta obtusa — decurrente ovato-lanceolata — 



— lanceolata longe acuta — acuminata crebrius et argutius dentata et ad basin 

 laciniis longis inaequalibus angustis in petiolo haud raro descendentibus dissecta, 

 supra densiuscule — dense et sat breviter pilosa, subtus pilis densis in nervö dor- 

 sali sparsim fioccoso densioribus et longis vestita, marginibus breviter et creberrime 

 ciliata, petiolis densissime molliter et sat longe villosis. Folium caulinum sat mag- 

 riura + petiolatum ovato-lanceolatum v. elongate triangulare basi parum descendente 



— eximie cordata, acutum — cuspidatum saspius + argute et inaequaliter dentatuni 

 basin versus + profunde inciso-dentatum, subtus in nervö dorsali densius floccosum, 

 pilosum. Anthela + composita polycephala sat ampla paniculata v. apice subumbellata 

 interdum shnplex, ramis arcuatis sat longis crassis superantibus, superioribus approxi- 

 matis inferioribus + remotis, pedicellis brevibus v. mediocribus acladioque 20 — 30 

 ( — 35) mm. longo floccis sat densis — densis et glandulis nigris longioribus et 

 brevioribus creberrimis obtectis, cano-fuscescentibus. Involucra crassiuscula sat 

 brevia atra v. atroviridia basi ovata postea rotundata. Squamce + obscura?, extcrio- 

 res breves lineares obtusiusculse, interiores latiusculaB sublineares paullum in apicem 

 obtusiusculum — acutum leviter comatum attenuataB intima) paucaä subulataa + 

 viridi-marginata3, marginibus sparsim ceterum rare stellatas, creberrime glandulis 

 mediocribus crassiusculis nigris usque ad apices obtecta;. Calathium saturate luteiun 

 v. aureum + radians. Ligulce interiores plerumque valde sed breviter, exteriores 

 parce v. vix ciliataj. Stylus luteus subfuscescens, siccus + obscurus. 



Inv. c ^, I). 30—35, L. m. 2—2,5 



-5 



.i. 



Utmärkt af sin höga, teinligen grofva, växt, vida vippa med böjda grenar och ytterst 

 tätt glandelhåriga skaft och holkar, hvilka härigenom, oaktadt de teinligen grönkantade 

 fjällen bli mycket mörka och hvilka dessutom på fjällens ryggar ega spridt, i fjällkan- 

 terna, isynnerhet mot den m. 1. ni. hartofsade spetsen, tätare stjernludd, vanligen groft 

 och ojemnt samt långt, isynnerhet mot den vanligen regelbundet hjertlika eller pillika 

 basen, inskurna, saftigt mörkgröna, m. 1. m. rikhåriga, temligen tjocka och mjuka blad. 

 Skaftens liksom holkarnes glandier äro ytterst täta, temligen grofva och stiga })å de senare 

 nästan ända upp till den hartofsade fjällspetsen. Bladen variera ej obetydligt till tand- 

 ningens riklighet och djup. Vanligen äro de öfverallt ytterst tätt groftandade, isynnerhet 

 vid basen, der flikarne bli långa och breda, utåt- eller bakåtböjda. Stundom är tandnin- 

 gen mest utbildad vid basen och på öfre delen kortare och glesare. Former med bredt 

 hjertlika blad ega vanligen gröfre, former med pillik eller något hopdragen bladbas fi- 

 nare tandning Samma motsats eger i allmänhet ruin mellan de inre och yttre bladen. 





