KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:o 3. 131 



Stundom bli rosettbladen mera utdraget ovala till aflånga, hvarvid stjelkbladet ofta blir 

 stort, hjertlikt triangulärt, stundom äro basalbladen mycket breda men stjelkbladet smalare, 

 mindre utveckladt med mera tvär eller nedlöpande bas. Ju mera hjertlika bladen äro 

 desto gröfre och trubbigare blir i allmänhet tandningen, hvilken stundom hos de yttersta 

 kan bli endast vinklig. Stundom anträffas individer med smalt äggrunda till lancettlika 

 blad och obetydlig, gles eller skarpare och tätare, syllik tandning. Höstformer erhålla 

 ofta trubbigt bugttandade och rikligt borsthåriga blad med hjertlik eller äggrund bas. 

 Ibland utbildas två stjelkblad. Bladskaften och stjelkens nedre del äro vanligen violetta, 

 sällan äro några af de yttre bladen undertill m. 1. m. purpurfärgade. 



Utan tvifvel är denna form närmast besläktad utom med föregående äfven med H. 

 *mundulum, med hvilken den har flera nämnvärda likheter, såsom bladens form, isynner- 

 het bladbasens, de temligen korta holkarne med nästan jemnbreda fjäll, deras täta glandel- 

 beklädnad och det cilierade kronbrämet m. m., men den är väl skild genom sin grofva 

 tandning, mörka bladfärg och mörka holkar. I många afseenden har den, liksom när- 

 stående former likheter (tydande på slägtskap) med H. *ciliatum, såsom den rikliga hårbe- 

 klädnaden, holkarnes glandelrikedom, det cilierade kronbrämet, men är lätt skild genom 

 de korta holkarne med smalare fjäll och den merendels afvikande tandningen hos 

 bladen m. m. 



Inom området endast anträffad i Östergötland, Atvid s:n, Adelsniis (W. van der Koddk) och i Linköpings 

 Trädgårdsförening (förf.), på båda ställena på insådda gräsplaner i parkanläggningar. Måhända är den ej af in 

 hemskt utan af utländskt, troligen då tyskt ursprung. 



3. H. * subulatidens n. subsp. 



H. silvaticum *triangulare Lönnr., Resa i Srnål. och på Gotl. ss. 89, 90. — H. 

 *hepaticolor, forma, Daiilst., Hier. exs. fasc. II, n. 29. — H. *subulatidens (i conjungens 

 Dahlst., Hier. exs. fasc. IV, n. 61. 



Caulix 45 — 60 ctm. altus gracilis — 1( — 2)-folius, inferne sparsim — sat 

 dense et longe pilosus, superne rare pilosus et floccis sparsis — densiusculis 

 glandulisque sparsis sub anthela sat densis gracilibus obtectus. Folia ros ti /aria 

 laete viridia, subtus prtesertiin subca3sia — glaucescentia vulgo longe petiolata, 

 exteriora parva + late eordato-ovata — cordato-ovalia minute dentata + rotundato- 

 obtusa, intermedia + magna e basi exacte cordata + ovata — triangularia argute 

 serrato-dentata — inaequaliter et longissime et angustissime pra>scrtim ad basin laci- 

 niato-dentata + acuta, intima + ovato-lanceolata basi + cordata v. sagittato- 

 truncata longe et acute dentata — anguste laciniata laciniis angustis liberis in pe- 

 tiolo siepissime evolutis ceteruin acute dentata + longe acuta — cuspidata, supra 

 sparsim pilosa, subtus dense et longe in nervö dorsali saspe dense floccoso densissime 

 et longissime pilosa, marginibus pilis mediocribus v. sat brevibus crebre ciliata, 

 petiolis pilis longissimis mollibus dense — densissime villosis. Folium caulinum 



