134 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



lia + late et irregulariter sed haud dense dentata + cordata — hastata obtusa, in- 

 termedia e basi cordata — hastata v. trunctata sat magna + ovata — ovalia 

 v. ovali — oblongo-lanceolata acuta et interiora + anguste oblongo-lanceolata 

 sat longe acuta in petiolo + longe et oblique descendentia v. basi angusta subtrun- 

 cata, oinnia + profunde et late maxirae inaequaliter et argute fere ad apicem dupli- 

 cato-dentata v. ad basin pnecipue dentibus latis longis vel laciniis patentibus — reversis 

 incisa laciniis liberis saepe in petiolo unilateraliter decurrentibus, supra pilis brevibaa 

 sparsis — densiusculis, subtus longioribus praesertum in nervö dorsali + stellato 

 hirta, marginibus pilis mediocribus sat densis — densis ciliata, petiolis molliter et sat 

 longe villosis. Folium caulinum + lanceolatum cuspidatum sessile — petiolatum 

 plerumque supra medium caulis insertum dentibus et laciniis augustis petiolo decur- 

 rentibus + longe argute et irregulariter subulato-dentatuin. Anthela sat ampla läxa 

 + composita irregulariter paniculata v. umbellata ramis (saq)e valde) ])atentibus in- 

 curvatis superioribus ssepius valde approximatis, inferioribus _+ remotis + supe- 

 rantibus, pedicellis longis gracilibus aceladioque 20 — 30 mm. longo fuscovirescen- 

 tibus sparsim — densiuscule floccosis et sat dense — dense et graciliter nigroglandu- 

 losis. Involucra obscure atro- v. fusco-viridia sat elongata et sat gracilia basi ovata 

 postea rotundata. Squamce sat angustae, exteriores breves lineares obtusa^, interiores 

 sublineares in apicem obtusiusculum — subacutum parum angustatae, intime paucaa 

 subulatse, plera?que apice sat comosa?, marginibus colore fuscoviridi in dorso obscu- 

 riore sensim abeunte sat latae marginatae et superne floccis densioribus inferne spar- 

 sis haud late et dense limbatie, ceterum parce — sparsim stellatö et glandulis fuscis 

 apice lutescentibus brevibus et longis dense — conferte obtectai raro pilis paucis 

 obscuris immixtis obsitse. Calathium vitellinum v. fere croceum, radians. Li- 

 gulce glabra? — Stylus luteus — subluteus. 



Tnv. ^=^, D. 30—35, 1,. m. 2,5. 



4 — 5 ' 



En såväl habituelt som till karaktärer synnerligen utmärkt form, liitt igenkiind på 

 sina skarpt, vanligen långt och ojemnt dubbeltanda.de och veckade samt vid basen, hvilken i 

 allmänhet är något pillik eller vanligen tvär och endast hos de inre bladen ej sällan ned- 

 löpande, tätt inskurna mörkgröna blad, de vanligen svartgröna temligen långa, holkarne med 

 temligen smala fjäll, klädda af ganska lina, täta, brunaktiga, ofta brunhufvade glandier, 

 hvilka här och livar öfvergå i sparsamma, mörka, vanligen icke hvitspetsade hår, 

 nedtill sparsamt, upptill rikligare och tydligare stjernludna holkfjällskanter och svagt hår- 

 tofsade fjällspetsar samt mörka, nästan brandgula blomster och oftast gula stift. Bladens 

 tandning är särdeles karaktäristisk. Vanligen omvexla ett fåtal större, triangulära, rak- 

 kantade, långa och spetsiga, framåtrigtade, endast vid basen ofta utstående eller bakät- 

 rigtade tänder eller flikar med talrikare små tänder eller uddtänder, hvilka isynnerhet hos 

 groft inskurna blad uppstiga ni. 1. ra. långt pä de större flikarne. Hos magrare exeni- 

 plar framträder nästan endast de större tänderna, hos frodigare blir skifvan deremot me- 

 stadels mot basen äfven betydligt inskuren och grofflikad samt vanligen veckad. Stjelk- 

 bladet och det inre rosettbladet äro vanligen mycket smalt lancettlika och utdraget lang- 

 spetsadc samt med djupa syltänder eller flikar. Vippans grenar äro ofta flocklikt 



