138 H. DAHL8TEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



H. SPARSIDEIVS 



II. SJ). 



Caulis gracilis — crassiusculus altus — elatus 1 — 2( — 3)-folius, inferne spar- 

 sini — sat dense pilosus, superne fere depilatus — sparsim pilosus rare — 

 sparsim v. superne densiuscule pilosus, apice rare — sparsim glandulis minutis v. 

 longis obsitus v. fere a basi minute glandulosus. Folia ovalia — elliptica v. ovali- 

 oblonga subintegra v. rare undulato-dentata — sparsim et acute dentata basi 

 ovata — decurrente parum dentata v. laciniis longis sparsis inaequalibus praedita. 

 Tnvolucra parva — elongata fuseo- v. eano-viridia + variegata glandulis brevibus — 

 longis densis - sparsis interdum pilis paucis v. raris immixtis obsita raarginibua 

 squamarum usque ad apiees coraosos + late et conspicue floccosa v. basi saltira floc- 

 cosa dorso squamarum rare — subdensiuscule stellata. Squamce latiusculae e basi 

 latiore lanceolata v. angustiusculae + lineares acutiuseulae — obtusae. Anthela nunc 

 läxa nunc + contracta paniculata v. superiore parte + umbellata saepe irregularis 

 ramis sat arcuatis. Styli lutei v. sat obscuri. Ligulce glabra^ v. saltim interiores + 

 ciliatge. 



Hithörande former utmärka sig genom sina i allmänhet glest tandade eller nästan 

 helbräddade och endast vid basen tandade till flikade blad med vanligen spetsiga och smala 

 tänder, sällan med bladen i kanten vågiga till vinkliga af korta tänder, samt små till 

 rätt långa holkar med stjernludd i fjällens kanter (eller hos en form med mera jemnt for- 

 delad ludd) och klädda af talrika korta till långa glandier och stundom äfven af spar- 

 samma hår, i hvilket fall glandierna äro mindre talrika. De bilda en paralellserie till 

 föregående med hvilka en af dem synes stå i något närmare förvandtskap, nämligen H. 

 *Johansonii. Denna synes äfven beslägtad med H. *canipes, med hvilken den har stor 

 öfverensstämmelse till holkarne. Den erinrar äfven om H. ciliatum till det cilierade kron- 

 brämet och i några andra afseenden. H. Himum och H. *macradenium äro, huru habituelt 

 olika de än synes, nära beslägtade, hvilket framgår af en jemförelse mellan frodiga exem- 

 plar af den förra och spädare af den sednare, hos hvilka karaktärerna mycket närma sig 

 hvarandra. Den förra är otvifvelaktigt, såsom bladform och habitus ange, beslägtad med 

 H. *caliginosum, om hvilken äfven spädare former af den sednare påminna; å andra sidan 

 har den sistnämnda i holkarnes utseende och ofta till bladform (då bladen bli bredare 

 och helare) samt i bladfärgen många öfverensstämmelser dels med H. *orbicans, dels och 

 kanske ännu mera med H. *integratum. Ännu mera liknande //. *orbicans till holkarnea 

 utseende är den H. *macradinium ytterst närstående H. *sparsidens, hvilken dessutom i 

 bladform och tandning samt bladens färg närmar sig former af H. sarcophyllum. Slutli- 

 gen står H. *subcinerellwm till sina karaktärer emellan //. *sparsidens och H. *orbican& 

 samt former af //. sagittatum förnämligast //. *informe och H. *exp alle scens och borde 

 kanske snarare räknas till dessa, lastan jag här på grund af dess ytterst sparsamma hår- 

 beklädnad på holkarne och flere i ögonen fallande likheter med //. *sparsidens inordnat 

 den i denna formgrupp. 



