KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:<> 3. 163 



cuhe apice leviter comata? et stria angusta floccosa, superne densa inferne tenui, limbatae, 



ceterum dorso angusto obscuro glandulis nigris gracilibus longis et pilis nigris apice 



brevi albidis densiusculis — densis obtectae. Calathium sat obseure luteum sat 



plenum. Lujuhe glabrae v. intimas brevissime ciliatae. Stylus luteus v. sat obscurus, 



siccus saspe nigricans. 



10 12 



In v. j^~5(~6) ? D- c. 30, L. m. 2-2,5 mm. 



En i höo - wrad framstående och distinkt form af hufvudarts värde och åtminstone 

 med hänsyn till områdets former mycket fristående. Lätt igenkänd på sina föga eller icke 

 tandade, langskaftade, breda rosettblad, af hvilka de yttre vanligen äro rundade eller till 

 och med njurlika, de inre mer eller mindre bredt äggrundt elliptiska, alla trubbade utom 

 de innersta, till formen temligen vexlande men vanligen äggrundt lancettlika bladen, hvilka 

 oftast äro spetsiga, högväxt, 1 — 2-bladig stjelk, hvilken liksom bladen är föga hårig, van- 

 ligen fåblomstrig inflorescens med starkt högböjda grenar och oftast långa holkar med 

 niörkhåriga och långt glandelhåriga, luddkantade, smala, jemnbreda och trubbiga fjäll. 



Ehuru af synnerligen framstående habitus och i sin typiska form lätt att igenkänna 

 på ofvannämda egenskaper, varierar den dock temligen mycket i enskilda karaktärer 

 framför allt till bladens form och till en del äfven till deras tandning. Rosettbladen äro 

 vanligen få (4 — 5 till antalet) och alltid langskaftade med skaftet lika långt eller vanligen 

 betydligt, oftast 2 — 3 gånger längre än skifvan och normalt breda, trubbade och med m. 

 1. m. intryckt, äggrund eller tvär bas samt lågt- och ej synnerligen tätt, något bugtigt 

 glandeltandade. Mest karakteriska äro de yttre, hvilka hos nästan alla former tendera till 

 bredt hjertlikt äggrund form. Deremot äro de öfriga rosettbladen och stjelkbladen van- 

 ligen af mycket föränderlig form, i det de variera på mångfaldigt sätt från äggrundt ellip- 

 tisk eller äggrundt oval till mer eller mindre aflång eller från smalt oval till elliptisk eller 

 t. o. in. lancettlik form. I samband ined bladens aftagande bredd förändras basen oftast 

 från hjertlik till tvär eller hastigt hopdragen eller rundad till vigglik och m. 1. m. långt 

 nedlöpande. Tandningen, hvilken tilltager i skarphet och längd utifrån och inåt, är van- 

 ligen äfven djupare hos smalbladiga än hos bredbladiga exemplar. Hos de förra blir den 

 stundom på de inre bladen vid basen t. o. ra. något flikad och nedlöpande på bladskaften. 

 Bladbasen är vanligen sned, isynnerhet då bladen bli bredare, hufvudsakligast på de mel- 

 lersta och inre bladen. Stjelkbladen variera till form i samma grad som rosettbladen men 

 ej alltid i full analogi med dem; vanligen äro de dock hos de bredbladiga formerna hjert- 

 likt äggrunda, stundom aldeles helbräddade med rundade hörn vid den ofta sneda basen, 

 eller glest skarptandade med vid basen pillik och skarp tandning, och hos smalbladiga 

 former mera äggrundt lancettlika eller lancettlika med m. 1. m. nedlöpande bas, men 

 ganska ofta äger ett aldeles motsatt förhallande rum. Vanligen är åtminstone det eller 

 de nedre bladen langskaftade eller med skaftet åtminstone af skifvans halfva längd. Stundom 

 äro ända till 3 väl utbildade och skaftade stjelkblad för handen, hvilket ej är sällsynt på 

 beskuggade lokaler. Mycket ofta äro 2 blad väl utbildade eller är det öfre litet, smalt 

 och nästan oskaftadt. Vanligast är dock ett stjelkblad, hvilket i allmänhet är fästadt vid 

 eller ofvan stjelkens midt; ytterst sällan saknas det helt och hållet. Serdeles karakterise- 



