KONGI,. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. NIO 3. 165 



korgarne, hafva vanligen betydligt tätare men kortare cilieradt kronbräm. Dessa karaktärer 

 i samband med de stundom stora och bredfjälliga holkarne häntyda återigen på ett for- 

 dom existerande samband med //. ciliatum. Likaså häntyda de korta krontänderna och 

 de små samt tätsittande blommorna utom andra egenskaper på en fordom befintlig för- 

 bindelse med H. pellucidum. 



Utom de ofvan anförda svenska modifikationerna förekomma i Sverige här och hvar 

 andra variationer i anseende till holkarne, hvilka vanligen inskränka sig till förändringar 

 i fjällens och korgarnes längd, sparsamhet eller riklighet på stjernludd i fjällkanterna, 

 samt variationer i rikedom på enkla hår bland glandierna (hvilka sednare stundom kunna 

 vara ensamt för handen). Hos några sådana modifikationer med korta holkar, klädda af 

 fina, långa glandier utan eller med få inblandade hår och med rikligt stjernludd i fjällkanterna 

 hvarigenom holkarna bli gråa, samt ined mera hopdragen inflorescens framträder tydligt 

 slägtskapen med H. *gracilij)es, genom hvilken förhandenvarande form sainmanbindes 

 med öfriga former af H. sarcophyllum och genom dessa med en del Subccesia. Hos andra 

 modifikationer framträda mången gång likheter än med H. *canipes än med H. *sparsidens 

 än med //. panc&olum, och hvilka sannolikt älven häntyda på en aflägsnare slägtskap 

 med dessa. 



Utom ofvannämda förändringar framstå tvenne modifikationer, hvilka såsom det 

 synes, ofta oberoende af formolikheten för öfrigt, uppträda på alla lokaler, den ena med 

 rent gula stift, den andra med redan frän början mörka. Dock synes dessa i någon mån 

 angifva artens slägtskapsförhållanden genom att oftare vara bundna vid bestämda former. Så 

 äga vanligen former med fabladig eller bladlös stjelk och tjockare holkar gula stift (slägt- 

 skap med H. ciliatum), hvaremot högväxtare och mångbladigare former med smalare hol- 

 kar, d. v. s. de mera typiska, oftast äga mörka stift. 



Efter olika ståndorter förändras karaktärerna på vanligt sätt; bladen bli större och 

 tunnare i skugga, fastare och tjockare samt mindre på solöppna ställen, på hvilka sednare 

 ställen och under varmare somrar stjernluddet blir mera framträdande, håren ljusare och 

 holkfjällen grönare, hvaremot i skugga och på kallare lokaler glandierna bli mera fram- 

 trädande, haren mörkare, fjällen svartare och luddet otydligare. Höstformer hafva vanligen 

 fasta och tjocka blad, kortare bladskaft och lägre, — 1 bladig stjelk. 



Inom området anträffad på följande ställen i Östergötland, Omberg, Stocklycke; Atvids s:n, Slefringe (förf.): 

 Smaland, Rogberga s:n, Klefarp och Teiihult. allmän i flera modifikationer (K. Johansson); Dref, Braås (G. E. 

 Hyltéx-Cavallius); Grenua (C. .!. Lindeberg, Hier. Scand. exs.); Husqvarna (O. Svanstköm); Kråksmåla: Got- 

 land, Klintehamn (K. J. Lönnroth); Bunge s:ii, Mattise (K. Johansson). 



Utom området funnen i Södermanland, Alberga (S. Almquist), Stockholmstrakten allmän (S. Almuuist): 

 Upland flerstädes (S. Almuuist); Vestmanland, Kungsör (C. O. von Poeat): Wennlund (K. O. E. Stenström): 

 Dalarne, Venjans s:n, Johanuesholm (K. P. Hagerström) och Silfsbergs s:n, Ulfshyttan (Fe. Lönnkvist): Helsing- 

 land, Söderhamn, Strand (A. Magnusson): Jemtland, Klöfsjö, Skarvalien (förf.). - - 1 Norge äro typiska former 

 såväl som ofvannämda modifikationer och former af mig funna i Torpen, såsom vid Engejordet, Kinn och på Syns- 

 fjeld vid Hugelien (i björkregionen) ni. 11. st., i Etnedalen på Tonsåsen och vid Brurlat samt (af F. Ahlberg) i 

 Valders vid Hugakollen i Vang. 



