KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 167 



med starkt bakåt och inåt böjda, längre eller kortare, breda, ofta triangulära hörn eller 

 flikar, som ibland (på soliga lokaler) äro så starkt bakåtriktade, att de korsa hvarandra 

 öfver bladskaftet, vanligen isynnerhet vid basen groft veckad bladkant samt små eller 

 medelstora, oftast fina holkar, hvilka isynnerhet till sin öfre del äro ljust och lifligt gröna 

 samt liksom skaften glest glandelhåriga, vanligen något rikare enkelhåriga och skiftande i 

 gråhvitt genom det i fjällens kanter tätt hopade, på ryggarne glesare och mot basen något 

 rikligare stjernluddet samt slutligen gles, utspärrad vippa med ganska raka, fina, gröngråa 

 grenar och skaft. 



På solöppna ställen äro bladen breda och kortskaftade, tätt tryckta, till marken, något 

 böjda åt ena sidan genom de krökta skaften samt ofvantill oftast mörkfläckiga. Till form 

 och tandning påminna de något om dem hos H. pellucidum eller H. *ptyck0phyllum. 

 På skuggiga och friskare lokaler bli de oftast stora, mera utdragna och mera veckade 

 samt tunna. Stundom varierar arten med skarpt och smalt landade blad och får då stor 

 habituel likhet med H. * ceesiiflorum samt liknar till bladen äfven mycket H. * triangulär e. 

 Ehuru af mycket afvikande utseende, tillhör den sannolikt följande variationskrets och står 

 liksom denna på gränsen mellan Subcwsia och Subvulgata. Den kan dock icke som under- 

 art inordnas under följande. Om den förra gruppen erinrar den till den glesare vippan, 

 holkarnes svagare beklädnad af glandelhår m. in. och ibland till bladens tandning, om den 

 senare påminna bland annat bladformen och örtståndets hårighet. Till H. sagittatum, hvilken 

 genom H. sarcophyllum är att uppfatta som en förmedlande länk mellan Subccesia och de 

 glandelhåriga Subvulgata, ansluter den sig (serskildt till H. * eccpallescens, H. *marginellum 

 m. fl.) närmare än till någon form inom den förstnämda gruppen, utom måhända till H. 

 * 'triangulär 'e, hvilken den till holkarnes byggnad, fjällens form och som förut nämnts någon 

 gång äfven till bladen något liknar. 



Anträffad i Östergötland, Kärna socken, Malmskogen på tvenne ställen (förf.); Ätvids s:ii, Adelsnäs (förf.): 

 Gotland, Fårösund och Bunge (S. Almqutst, K. Johansson) samt Lärbro (H. Nordenström). Utom området i 

 Vestmanland, Kungsör (C. O. v. Por.vt). 



H. SARCOPHYLLUM Stenstr. 



Caulis altus — elatus robustas — sat graeilis — 1( — 2) folius, inferne rare — 

 sparsirn pilosus + stellatus, superne saepe subglaber leviter — densiuscule floccosus 

 rare — densiuscule glandulosus. Folia rosularia la^te gramineo-viridia v. pra- 

 sino — glauco-viridia sat firma et saspe crassa, supra rare subtus sparsirn — densiuscule 

 pilosa et subtus sat dense floccosa v. subefloceosa, late oväta — oblonga obtusa, interiora 

 + acuta haud profunde et late dentata basi saepe longius dentata v. grosse et inae- 

 qualiter incisa obtusa v. subcordata — cordata et saepe oblique descendente; cau- 

 linum + petiolatum ovatum — oblongum v. lanceolatum basi contracta — cordata 

 sa i pe obliqua ssepius + grosse dentata. Involucra + crassa squamis latiusculis — 

 latis sa-pe elorigate triangularibus marginibus leviter v. late et conspicue floccoso- 



