KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 171 



luddet är vanligen saraladt till en smal rand mot kanterna af fjällen och är ibland endast 

 föga, ibland kanske mest till följd af kantens egen ljusa färg mera märkbart framträdande. 

 Håren äro ej synnerligen talrika, men uppträda rikligare på de yttre fjällen och bli på 

 afblomstrade holkar öfverallt talrikare. Jemte glandierna bilda de en enkel (hos de inre 

 fjällen) eller åtminstone föga bred rad på fjällens midt. Bladen variera ansenligt till form 

 och tandning, hvari stor likhet råder med följande. An tendera de att bli smala, aflånga 

 eller t. o. m. tunglika, än blifva de bredare, in. 1. m. aflånga eller bredt lancettlika till 

 äggrundt lancettlika; i förra fallet äro de mycket trubbiga, i senare fallet äro de, isyn- 

 nerhet de innersta, mera spetsiga. De yttre bladen äro vanligen aflångt (eller rektangu- 

 lärt) omvändt äggrunda, ofta med intryckt spets, nästan helbräddade eller grundt bugt- 

 tandade och med svagt hjertlik till tvär bas, de öfriga hafva vanligen några olikstora 

 utåt till framåt riktade, högst 5 mm. långa tänder eller flikar på den nedlöpande basen, 

 men äro för öfrigt i allmänhet mycket grundt bugttandade med stora afstånd mellan tän- 

 derna. Exemplar med bredare blad hafva dock, isynnerhet hos de inre, djupare tandning. 

 Stjelkbladen, hvilka sällan saknas men mycket ofta äro två (båda eller åtminstone det nedre 

 väl utbildade och skaftade), variera ännu mera än rosettbladen: från lancettlika eller ägg- 

 rundt lancettlika till tunglika, utefter hela kanten ojemt tandade eller helbräddade men 

 åtminstone vid basen med några längre tänder, långspetsade eller trubbade, med m. 1. m. 

 nedlöpande eller med hopdragen bas med antydan till pillik form o. s. v. Stundom äro 

 bladen, isynnerhet stjelkbladen, ofvan mörkfläckiga. Stiften äro alltid mörka och standar- 

 knapparne ännu mörkare (enl. namngifvaren). 



Till karaktärerna ansluter sig denna form närmast till H. * ' molybdinum Stens ti;., ' 

 men är liksom äfven i habitus, hvari den mycket påminner om en del former af H. or- 

 bicans Almqu. (se under denna), väl skild genom ett större antal tätare glandier på holkarne, 

 ej så långt utdragna, men smalare, mindre stjernhåriga fjäll, mindre holkar och hårigare 

 blad med på långt när ej så skarp och djup tandning m. m. Har liksom följande äfven 

 svaga anknytningspunkter med H. * sparsidens. Ar analog eller måhända beslägtad med 

 de hårfattigare formerna af H. sagittatum Lbg. 



Endast anträffad i Småland, Rogberga s:ii, Knifshult på en bred med högt ocb frodigt gräs bevuxen åker- 

 ren, rätt ymnig (K. Johansson). 



2. H. *sarcöphyllum Stenntk. 



H. silvaticuni L. subsp. 7. ciliatum Almqu., forma statura humiliori, etc. Almqu. 

 Stud. p. XVII. — H. *sareophyllum Stenntk. Wärml. Arehier. 1889. — Daiilst., Hier. 

 exs., fasc. III, n. 36, 37, fasc. IV n. 56. 



1 Denna form är nu utom i Vermland och Upland (se K. O. E. Stenstr. 1. c. p. 16) äfven anträffad 

 på Aspholmen vid Stockholm (H. Thedemi s) och i Västmanland vid Kungsör på flera lokaler (G. O. v. Porat). 

 Ett af exemplaren från förra stället är af serdeles intresse för bladens utseende, hvilka ha ungefär samma 

 form och flikighet som hos //. * écesionigrescens och //. * sarcophyllum, ett bevis på den nära slägtskapen med 

 dessa former. 



