KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 177 



basi grossius et. sat late, argute — obtuse + reverse et insequaliter lobata, haud 

 raro hastato-dentata. Fol/uni canlinum deficiens v. lineare rarius unum + evolutum 

 inferiore parte caulis insertum petiolatum, hastato-lanceolatum ad basin grossius 

 dentatum. Anthela laxe — laxissime paniculata — furcato-paniculata divaricata 

 ramis plurimis longis et pleruinque longe remotis subrectis et valde patentibus supe- 

 rioribus saepius arcuatis pedicellis + longis curvatis acladioque 25 — 50( — 60) ram. 

 longo fuseo-viridibus rare — sparsim floccosis et glandulis minutis crassis nigris 

 densis superne confertis pilis brevissimis + obscuris raris — sparsis immixtis ob- 

 tectis. Involucra brevia sat crassa + fusco — atro-viridia basi — ovato-rotundata 

 postea truncata. Squamce + lata? breves, exteriores brévissimae triangulares + ob- 

 tusse, interiores elongate triangulares obtusae — obtusiusculse, intima' paucae acutae — 

 cuspidatse, omnes apice + comatae, marginibus + late virescentibus superne latius 

 et magis conspicue inferne angustius floccoso-limbatae, ceterum rare — rarissime 

 stellatse et glandulis crassis brevibus v. minutis confertis — densis pilis brevibus + 

 obscuris v. apice + canescentibus crassis (sparsis — ) densis — sat confertis vestita?. 

 Calathium + obscure luteum saepe valde radians. Ligulce exteriores glabrae, inte- 

 riores interdum brevissime ciliatae. Stylus luteus, siccus interdum fuscescens. 



Inv. ' ,. , D. 40 — 45, L. in. 3 — 3,5 mm. 



En vacker och egendomlig form, utmärkt af den glesa och vida vippan med ut- 

 spärrade, upptill bagböjda, långa grenar, korta och temligen tjocka holkar med breda fjäll, 

 klädda af täta, grofva, men små glandier och m. 1. m. rikliga, korta, styfva hår samt 

 isynnerhet, i fjällens öfre kanter in. 1. m. rikligt, och vanligen tydligt, framträdande stjern- 

 ludd, stora, vida, glesa korgar med breda kronbräm samt langskaftade, vackert och lifligt 

 gräsgröna rosettblad af föränderlig form och tandning, hvilken dock vanligen är vinklig och 

 vid basen grof och ojemn. Rosetten är vanligen rikbladig genom redan under blomningen 

 tillkomna bladrosetter. Bladen äro, såsom ofvan är nämndt, högeligen vexlande såväl till 

 form som tandning. De variera breda, ovala, äggrunda eller triangulära och vanligen ut- 

 efter hela kanten tätt och oregelbundet sagt ändade till smalt ovala, aflånga eller smalt 

 aflångt-tunglika och då oftast bugtigt eller vinkligt fåtandade till nästan helbräddade. 

 Oftast är kanten i hög grad ojemn genom oregelbundet anordnade utbugtuingar. Isyn- 

 nerhet vid basen, hvilken m. 1. in. tenderar till hjertlik eller någon gång pillik form och 

 än är bred än hopdragen, äro utbugtningarne grofva och ojemna och ofta bildande större 

 utstående eller bakåtrigtade (oftast breda) flikar på skifvans ena sida, som är kraftigare och 

 ofta längre nedlöpande. Bladen hafva i allmänhet m. 1. m. rundad eller trubbig spets; endast 

 hos bredbladigare former är vanligen det. inre bladet mera spetsigt. Stjelkbladet saknas 

 i allmänhet eller är endast rudimentärt; mera sällan (vanligen hos former med mera hop- 

 dragen vippa) är det m. 1. in. väl utbildadt och skaftadt samt sitter då oftast nära basen. 

 Hårigheten är på bladens öfversida än tätare än glesare, alltid kort och sträf af vid sin 

 bas vanligen starkt förtjockade, styfva hår. Vippan är i allmänhet mycket gles, föga 

 sammansatt, hos individer med felande stjelkblad djupare ned grenad och med längre, 



K. Sv. Vet. Akad. Hftndl. Hund 25. N:o 3. 



