17S ii. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVEK I GES HIERACIUM-FLQRA. 



rakare inflorescensgrenar, ofta m. 1. ra. fevastlikt gaffclgrenad, mera sällan hos kraftiga 

 individer mera kvastlik med kortare, mera närmade och krökta grenar. Vanligen är 

 den utspärrad och i allmänhet äro de öfversta grenarne och korgskaften böjda samt 

 akladiet långt. Till bladform och flera egenskaper, såsom de breda fjällen, de korta 

 holkarne m. m., erinrar den ofta mycket om II. pellucidurn, men är morfologiskt lägre 

 utvecklad än denna och erinrar i dessa afseenden om Subccesia. I några afseenden på 

 minner den äfven något om H. panozolum. Till sina allmänna karaktärer visar den sig 

 dock nära beslägtad med föregående äfvensom med .//. *expaUidift>rme, hvilken den liknar 

 till habitus, sättet för bladens tandning och mången gång till deras form samt till indu- 

 mentets sammansättning på holkar och inflorescensgrenar. Den är med andra ord att 

 anse som en mellanform mellan dessa arter och H. pellucidurn, hvilkas karaktärer den 

 delvis i sig förenar, på samma gång den i flera afseenden är sjelfständigt utbildad. 



Från föregående är den framför allt skild genom sina gröna, of v an kort och glest 

 sträfhåriga blad, hvilkas undersida helt och hållet saknar stjernludd eller hvilket endast 

 är svagt för handen på medelnerven eller bladskaften, sin glesa vippa och de breda, fåta- 

 ligare holkfjällen. 



Uppträder helst på stenig, fuktig och föga bevuxen mark i ek-, bok- eller björk- 

 backar. 



Anträffad i Östergötland, Omberg' flerestädes rikligt, helst i glesare ek- oeh bokbackar från Borghamn till 

 Alvastra; Sunds s:n, Sandbäckstorp, Sundstorp, Sunds Södergård och G råby; Rinna s:n, Stortorp (förf. ); Småland, 

 Grenna, Vestanå (A. W. Lund och Fr. Hagström); Taberg (O. Svanström), Husqvarna (C. O. von Porat). 



Till detta formområde och närmast beslägtad med H. * molybdinum Stenstr., ehuru 

 dock i mänga afseenden mycket afvikande, hör utan tvifvel H. * fusco-cinereum Norrl., 

 hvilken genom H. *scalenum (Norrl.) 1. c. för öfver till en nordlig, med H. *expallidum 

 Norrl. och H. * expallidiforme paralell formgrupp. 



Utom H. * 'molybdinum Stenstr. och H. *expallidum Norrl. tillhör äfven H. *acro- 

 gymnon G. A:n Malme (Bot. Notis. 1891, p. 178), hvilken synes mest beslägtad med den 

 sistnämda och H. * sarcophyllum Stenstr., detta formområde. 



En mycket intressant med denna grupp närmast beslägtad form, H. *plumuligerum 

 mihi, förtjenar ett närmare omnämnande för sina egendomliga karaktärer, hvarigenom den 

 förenar eljest skarpt skilda former af Subccesia och Subvulgata sinsemellan på samma gäng 

 den erbjuder anknytningspunkter till Oreadea och Andryaleidea. Den utmärker sig genom 

 gulaktigt glaucescenta, köttiga blad, till tandning och form liknande dem hos H. *steno- 

 lepis och H. * sarcophyllum, låg enbladig eller bladlös stjelk och fåblomstrig djupt ned 

 grenad inflorescens med ganska raka, utspärrade, rikt glandelliåriga och spridt håriga, gra- 

 ludna grenar och skaft samt rätt stora holkar af brungrön färg med äggrund eller något 

 snurrlik bas, lancettlika, länga, småningom afsmalnande, spetsiga, något hårtofsade fjäll, 

 klädda- af rikliga, grofva glandier, medellånga till långa, tjocka och något styfva, långt 

 svart fotade, tätt sittande hår jemte glest stjernludd i fjällens kanter och sparsamt pä deras 

 ryggar samt slutligen vida, korgar med radierande, mörkt gula blommor och gula stift. 

 Framför allt är den utmärkt genom sina på stjelkens nedre del, bladskaften, medelnervens 

 undersida och i kanterna af bladen utvecklade, rikliga och länga samt tydligt tandade 



