KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 195 



rund trubbade mod kort udd, de inre m. 1. m. hjertlikt äggrunda — bredt äggrundt ellip- 

 tiska, kortspetsade med m. 1. m. hopdragen, rundad eller svagt hjertlikt pillik bas, alla 

 försedda med små ej synnerligen tättsittande eller glesa, syllika, vridna tänder, hvilka äro 

 längst vid basen och på det inre bladet, ett högt upp sittande, litet och kortskaftadt, vid 

 basen längre syltandadt, äggrundt lancettlikt, i spetsen hastigt till en sylhvass spets hop- 

 draget stjelkblad med m. 1. m. svagt pillik bas eller stundom ännu med ett nära basen fä- 

 stadt, långskaftadt, bredt och stort, äggrundt blad med hopdragen hjertlikt-pillik bas och 

 vid denna vinkligt tandadt af breda, triangulära tänder samt hastigt hopdraget till en kort 

 spets; holkar med bredare grönkantade, mera jembreda och mera tvärtrubbade fjäll, hvilka 

 äga kortare och mindre rikliga hår, men kraftigare och något rikligare eller mera framträ- 

 dande glandelhår; holkskaft och grenar med kortare och glesare hår men deremot med 

 långa och kraftiga, talrikare glandelhår; blommor ej sa tydligt i spetsen cilierade; stift 

 livescent. Holkarne hafva vid afblomstringen bred något afrundad, ej tvärt afsatt bas, 

 enl. K. Johansson 4 — 5,5 mm. breda och 10,4 — 10,5 mm. långa. 



Jag omnämner denna visserligen ej betydligt men dock från hufvudformen märkbart 

 afvikande form, af hvilken den bör betraktas som en serskildt utbildad lokalras, för det 

 intresse den äger genom att på denna plats ha bibehållit sig konstant under en lång följd 

 af ar och derför att den i bladform och holkarnes beklädnad tydligen visar sig vara en 

 mellanform till H. *unctiusculum på samma ghng den liksom denna tydligare än hufvud- 

 formen hänvisar på slägtskapen med H. *integratum. Med denna sednare har den en 

 ganska stor likhet till holkens och fjällens form och påminner betydligt om flera af dess 

 sydliga former till bladens, isynnerhet det öfre stjelkbladets utseende. Den erinrar äfven 

 till basalbladens form och tandning om vissa former af H. *orbicans med mera utdragna 

 blad och nedlöpande bladbas. 



En egendomlig form. hvilken på visst sätt förmedlar öfvergången till följande, må 

 fördenskull, ehuru den ej tillhör områdets former, äfven närmare omnämnas. 



fi psarocephalum n. var. 



Caulis ssepe elatus 1 — 2 folius, minus pilosus, at magis stellatus quam in prae- 

 cedenle. Folia rosularia obscuriora subprasina, exteriora + sagittata, interiora v. 

 omnia basi + descendentia plerumque brevius et minus dense pilosa in nervö dor- 

 sali magis stellata. Folium caufinum magis lanceolatuin basi + descendente subtus 

 ssepius dense floccosum. Anthela multiflora ramis longioribus valde confertis at 

 laxiora subirregularis, pedicellis tomentosis cinereis glandulis nigris crassis longiori- 

 bus conferte glandulosis et pilis sat densis brevibus ± obtectis. lnvolucra obscura 

 variegata sparsius pilosa et glandulis crassis nigris bene prominentibus densioribus 

 obtecta, marginibus paruin virescentibns flocco denso late et conspicue limbatae. 



Serdeles anmärkningsvärd för sin tendens till svagare hårbeklädnad och kraftigare 

 samt rikligare utveckling af glandier, hvarigenom den bildar en mellanform till följande. 

 Sammanbinder äfven denna serie med några till föregående hörande, rikligt glandelhåriga 

 men i örtståndet glattare och mera stjcrnludna norska former. Utmärker sig för öfrigt 

 genom smalare, mera lökgröna blad, hvilka tendera att få nedlöpande skifva, och genom sin 



