Lidt om Monotropa Hypopitys i Norge. dø 
Monotropa Hypopitys L. Sp. pl. ed. 1, s. 387 (1753). 
Subsp. M, multiflora Fritsch, Excursionsfl. f. Oesterr., 
s. 426 (1897). — Syn.: Hypopithys multiflora Scop. Flor. Carniol., 
ed. 2, s. 285 (1772). — Monotropa Hypopithys Wallr. Sched. 
crit., s. 191 (1882). — M. Hypopithys 8 hirsuta Roth, Tent. Flor. 
Germ., I, s. 180 (1788). — M. hypopithys hirsuta Nolte, Novit. 
Flor. Holsat., s. 43 (1828). — M. hypopitys var. hirsuta Domin 
in Sitzungsber. d. kgl. Bohm. Gesellsch. d. Wissensch. Math.- 
naturw. Cl. 1915, s. 10 (1915). — M. hirsuta Hornem. Dansk 
Oecon. Plantelære, ed. 3, II, s. 179 (1837). 
Frugtknuten og den modne kapsel avlang, dens lengde 
omtrent 1.5--2 ganger saa stor som bredden. Griffelen av 
frugtknutens iængde eller længere. Frugtknuten, 
griffelen og støvtraadene langhaaret. Arret omgit av en 
tæt krans av lange haar. Kronbladene langhaaret, ial- 
fald paa den indadvendte side. Hos den typiske form tillike 
kronen utvendig og bægerbladene langhaaret samt i rege- 
len blomsterstilkene og blomsterstandens . hovedakse meget 
fint korthaaret. | | 
Denne underart er oftest høiere og mere rikblomstret end 
subsp. Hypophegea; undtagelsesvis kan den naa en høide av 
indtil over 40 cm. (ekspl. fra Austad ved Flekkefjord i H. K.U., 
leg. C. Størmer). Blomstene er mere avlange og har i 
regelen tydelig længere kronblade. 
Naar Andres i sin beskrivelse anfører: >Ganze Pflanze 
kurzhaarig, namentlich in den oberen Teilen< (Verhandl. des 
naturhist. Vereins d. preuss. Rheinl. u. Westfalens, LXVI, s. 145, 
Bonn 1910), er dette neppe helt rigtig. Den nedre del av stæn- 
gelen og de nedre bladskjæl er, saavel paa skandinavisk som 
mellemeuropæisk materiale, saavidt jeg har kunnet finde altid 
helt glatte. Heri avviker denne plante fra den nordamerikanske 
og asiatiske M. lanuginosa Michx., som efter min opfatning like- 
ledes bør regnes som en underart av M. Hypopitys, sideordnet 
med M. multiflora og M. Hypophegea. 
Hovedformen er temmelig almindelig paa østsiden av Kri- 
stianiafjorden og er desuten kjendt fra en række voksesteder i 
kysttraktene fra Porsgrund til Flekkefjord; nordenfjelds er den 
bare fundet ved Trondhjem. 
