Hardangeromraadets flora. 73 
que, e basi truncata vel subrotundata rhom- 
boideo-triangularibus, acuminatis, irregula- 
riter denticulatis vel fere duplicato-denticulatis, supra 
laete-viridibus, subtus pallidis, glanduloso-punctatis. Petiolis 
gracilibus, longitudine laminarum — duplo brevioribus. In- 
florescentiis masculinis parvulis, autumno 2—3 mm. longis, 
femineis ignotis. 
Denne eiendommelige bjerk, som Selland i 1904 fandt 
voksende paa Hjødlo i Odda i et enkelt eksempiar, har han i 
den ovenfor citerte avhandling (S II) henført til den fra 
Sverige beskrevne var. arbuscula Fr. Han gjør imidlertid selv 
opmerksom paa, at den i flere henseender ikke stemmer over- 
ens med denne varietet, og en nærmere sammenligning med et 
større svensk materiale viser avgjørende, at Sellands bjerk er 
helt forskjellig fra var. arbuscula. Av denne findes i Bergens 
museums herbarium eksemplarer fra forskjellige deler av 
Sverige, bl. a. typeeksemplarer fra Upland med Elias Fries’ 
egenhændige etiket. Gode avbildninger av var. arbuscula fin- 
des desuten i >»Flora Danica< (Tab. 2916), i C. K. Schneider’s 
>Hlustr. Handbuch d. Laubholzkunde< (Bd. I, fig. 62 q) og i 
C. A. M. Lindman’s »Svensk fanerogamflora< (Fig. 137, 5). 
Fra var. arbuscula avviker bjerken paa Hjødlo især ved 
sin utpræget træformede vekst, ved sine oprette grener og 
ved bladenes form, idet disse ved grunden er tvert avskaaret 
eller meget svakt avrundet og har sin største bredde nær grun- 
den, et godt stykke nedenfor midten; bladene er langt tilspid- 
set og mindst like lange som brede. I motsætning hertil har 
var. arbuscula buskformet vekst og nedhængende grener. Bla- 
dene har sterkt avrundet eller bredt kileformet grund og har 
derfor sin største bredde i nærheten av midten; deres bredde 
er større end længden, og de er desuten adskillig dypere 
tandet end hos vor form. Bladenes spids er kort og litet ut- 
viklet; »folia fere nanae< har derfor Elias Fries skrevet paa 
etiketten i museets herbarium. 
En anden smaabladet svensk form, f. Palméri Gunnarsson 
(i Lindman’s »Sv. fanerogamflora<, s. 302, 1918), skal rigtig- 
nok kunne bli et høiere træ, men hvad bladenes utseende an- 
gaar har den stor likhet med var. arbuscula og avviker saa- 
ledes betydelig fra Hjødlo-bjerken. Dens eiendommeligste 
