4 Jan Petersen. 
har man vel ogsaa ment at litteraturen: eddadigtene, skalde- 
digtene og sagaene har fortalt os saa meget om kultur- 
forholdene, saa arkeologien blev overflødig. | 
Dette er imidlertid uretfærdig mot vikingetidens arkeologi. 
Det bakgrundsteppe som vikingetidens arkeologiske materiale 
danner, er nemlig saa rikt utstyret at det fortjener en nær- 
mere beskuelse, og det faar dertil et liv over sig, som de 
andre perioder mangler, netop ved det bidrag til det kultur- — 
historiske billede som ogsaa den gamle litteratur gir. Illustra- 
tionene til smykker og vaaben og redskaper som nævnes i 
skaldedigtene f. eks. har man i vikingetidens arkeologiske 
materiale. Og selv sagaenes beretninger maa man vel ind- 
rømme kan bero paa paalitelig tradition. Naar saaledes i 
Snorres berømte skildring av slaget ved Svolder Olaf Trygves- 
son siger om svenskerne: »betra væri Svium heima ok sleikja 
um blötbolla sina en ganga 4 Orminn undir våpn your" saa 
faar vi jo en prægtig bekræftelse paa denne svearnes 
seige vedholden ved hedenskapet i den mengde av ovale 
bronsespænder av de yngste typer R 655-56 fra de svenske 
gravfund som nu ligger i montrene i Statens historiska museum. 
For det er ogsaa en side av saken: oldsakene lyver ikke, de 
kan ikke være trykfeil eller skrivfeil eller senere forvansknin- 
ger i den forstand som litteraturen kan være det. De maa ogsaa 
behandles med sundt omdømme, men de er de mest uforfal- 
skede minder som vikingetidens nordboer har efterlatt os. 
I dette materiale har jeg efter ringe evne laget skelet, idet 
jeg har søkt at datere vaabnene, som karakteriserer mands- 
fundene. Kvindegravene er jo forlængst kronologisk bestemt 
ved riksantikvar Montelius's tidsbestemmelser av de ovale 
spender. Efterat det kronologiske grundlag saaledes var lagt, 
fandt jeg tiden var inde til at gaa videre og ordne det arkeolo- 
giske stof, saa man kunde lage det kulturbillede som her burde 
bli saa meget rikere og fyldigere og mere fortællende end 
for de ældre perioder. Jeg har søkt at gaa grundig tilverks i 
det materiale som foreligger, har tat bygd for bygd og fund 
for fund. Jeg har følt mig som en gatefeier som skulde sope 
en gate ren. Desværre har ikke kosten været saa fin og øinene 
saa skarpe at jeg har faat alt med. Ogsaa en gatefeier kan 
falde i betragtninger under sit arbeide, og det er et par slike 
betragtninger jeg i det følgende vil fremlægge. 
