Vikingetidsstudier. 11 
vi saa til Vestlandet, er der 25 fra det nordlige fylke og bare 4 
fra det sydlige, og av disse ingen i de rike vikingebygder Hard- 
anger og Voss. De 25 fra det nordlige fylke fordeler sig 
slik: 9 fra Sogn, 4 fra Søndfjord og 12 fra Nordfjord. Hvad 
betegner nu dette? Jo det tyder paa en kulturensartethet som 
sikkerlig staar i forbindelse med sterkere jernproduktion i 
Sogn og Fjordane, Gudbrandsdalen, Valdres og Hadeland, hvor- 
ved disse landsdeler stilles i motsætning til Hordaland fylke 
vestpaa og Hedemarken—Romerike østpaa. Derimot er det 
selvsagt ikke saa at man sluttet at bruke ljaablad i 2den halv- 
del av 9de aarh., om de forsvinder fra fundene; vi har netop 
et eksempel paa en eiendommelighet i gravskikken som er ind- 
skrænket til vendeltiden og ældste vikingetid. Hvorledes det 
siden forholder sig med ljaabladenes utbredelse, vet vi ikke, 
fordi de ikke blev lagt i gravene. — Hvad specielt forbindelsen 
Valdres—Hadeland angaar, betegnet ved ljaablad, saa har 
denne muligens bare fundet sted i ældste vikingetid; de vest- 
landsk-valdreske eneggede sverd uten hjalter fra vendeltiden 
findes litet paa Hadeland; derimot er det flere av sverdtypen 
R 490—491, karakteristisk for første halvdel av 9de aarh.; og- 
saa almindelig i Valdres, men meget sjelden i Romerike—Hede- 
marken. Det er netop en type for den første jerntid, svær 
og tung. Den store mængde jern er altsaa vidnesbyrd om en 
ny opblomstrende industri i vort land i vendeltiden og tidlig 
vikingetid. | 
Jeg har i det foregaaende talt om en art oldsaker som har 
været vidnesbyrd om en hjemlig industriel virksomhet, og har 
været eksportartikel fra de bygder som har produceret dem, 
og som kan gi oplysninger om forbindelser bygdene imellem. 
Jeg skal nu ta for mig en anden art oldsaker som kan gi lig- 
nende oplysninger. Det er kleberstenskarrene i 
vikingetiden (fig. 8). Allerede i 1893 gav professor Amund 
Helland en fortegnelse over kleberstensforekomster i 
Norge og hvad der er meddelt om gamle kleberstensbrudd, 
samtidig meddeler han ogsaa en statistik over vikingetidens 
kleberkars forekomst i de forskjellige bygder og amter. For 
det første er nu dette 26 aar siden, saa der kan trænges en 
komplettering og revision av det hele, og dernæst drar Helland 
ingenlunde de arkeologiske konsekvenser i tilstrækkelig grad. 
Naar han finder mange kleberkar i Vestfold, hvor der ikke 
