Tekniske vink ved utgravning av skeletmateriale. 5) 
2. En del smaa papirposer. (Poser som i butikkerne bereg- 
nes til 1 kilo vil almindeligvis vere store nok). 
En ikke for liten pensel med halvstive haar. 
1 a 2 kilo gips. 
5. En flaske gummi arabicum eller shellak i tyk oplesning. 
(Tyk oplesning av gummi arabicum har den fordel at man 
til fortynding kan bruke vand, shellakopløsningen maa der- 
imot fortyndes med sprit, som maa medbringes. Shellak- 
 opløsningen er for saa vidt at foretrække, som knoklene 
hurtigere tørrer efter impregnering med den, altsaa kan 
optages og indpakkes kortere tid efter præparationen). 
6. En kopistift eller anden stift, som kan brukes til at skrive 
| med paa fugtige knokler. 
we re 
‘  Utgravning av boplassfund: 
Paa disse findesteder vil man almindeligvis ikke kunne 
vente at finde hele skeletter eller blot hele kranier, men kun 
større eller mindre fragmenter av spaltede knokler. Utgrav- 
ningen kan foregaa paa vanlig vis, blot legges knokler, som 
findes i sammenhæng, samlet i en papirpose. Brytes en knok- 
_ kel i stykker under optagningen, bør begge ender forsynes med 
et enslydende merke, saa de let kan sættes sammen igjen. 
Ingen knokler bør vaskes før indsendelsen. 
Stykker, som efter rensningen skulde vise 
merker stammende fra menneskehaand, vil 
altid straks efter bestemmelsen bli retur- 
ner t. 
Er knoklene meget bløte, lægges de i indpakningsmateri- 
alet i fugtig tilstand; de bør ikke først torres i sol eller vind. 
De kan ved at forsendes vaaie bli litt mugne inden ankomsten, 
men dette er langt uskadeligere end en tørkning, som ofte 
foraarsaker at knoklene slaar revner eller avskaller det ytter- 
ste lag. 
At alle knokler behandles som oldsaker, d.v.s. samles og 
faar samme merke indenfor samme nivaa, saa at de kan tids- 
bestemmes ved hjælp av oldsakene, er en selvfølge. 
I stenalderboplasser, hvor ben endnu er opbevaret, kan 
man leilighetsvis vente at finde begravelser. Kommer et 
