Træk av Søndmørs stenalder. 67 
om kniven er at sætte i forbindelse med denne kan ikke med 
sikkerhet siges. Typologisk slutter kniven sig nær til nogen 
sene nordlandske og nordenfjeldske knive av samme triangu- 
lære form. Nærmest staar en kniv fra Oddlien i Hevne’), som 
langs haandtaket bærer en række indristede trekanter. Disse 
trekanter mangler paa vort eksemplar, haandtaget er i steden 
orneret med en række lave takker, som set ret fra siden tar 
sig ut som et flettet baand. Denne orneringsmetode er i sit 
princip den samme som den der møter os paa den bekjendte 
skiferkniv fra Offerdal i Jåmtland*). 
Dolker og spydblad av flint. 
Det er som Sophus Miller har uttrykt det med flint- 
dolkene at man forbinder tanken paa det høieste, hvortil den 
nordiske stenalder har formaadd at drive det til i flintens 
behandling. Derfor har da den gamle benævnelse for sten- 
alderens slutningsperiode, hellekistetid, i Danmark mere og 
mere blit fortrængt av dolktid, refererende sig til disse de 
yppersie flintarbeider fra Europas oldtid. Denne benævnelse 
vil det være lempelig at overføre for det tilsvarende tidsrum 
paa Vestlandet, hvorfra ingen graver kjendes, men vel en 
række flintdolke. I sin monografiske behandling av flintdol- 
kene har nysnævnte forsker*) utskilt fire hovedformer, som 
tillike angir en kronologisk utviklingsrække. Saavel blad som 
fæste lægges til grund herfor, men vigtigst som kjendemerke 
for de forskjellige grupper er fæstet da bladet ofte er defor- 
mert ved omslipning. Disse fire hovedgrupper er følgende: 
1) dolke hvis blad og skaft gaar over i hverandre, uten særskilt 
skafttilhugning, til disse slutter sig snart 2) dolke med mere 
eller mindre utformet fæste, 3) dolke med vel utformet fæste 
som oftest med kvadratisk, sjeldnere med mere rhombisk tver- 
snit og 4) dolke med bredt og fladt fæste, hvis tversnit er fuldt 
2)" F210 913. 
JebEes Seer tl åg. 154 
*) Flintdolkene i den nordiske stenalder, Nordiske fortidsminder I, 
s. 125 ff. 
