12 Carl Fred. Kolderup. 



niter som man hittil har opfattet som tilhørende grundfjeldet. 

 Hvorvidt denne opfatning er rigtig, forbeholder jeg mig ved en 

 senere leilighet at komme tilbake til. 



Mellem disse soner og devonfeltet er der, som det vil fremgaa 

 av de allerede givne beskrivelser, forskjellige soner av fylliter, 

 grønskifre, kvartsiter og en syenit. 



Fyllitene er saa sterkt omvandlet at de paa flere steder 

 sterkt nærmer sig glimmerskifre, og fossiler kan der ikke være 

 haap om at finde. Til trods for denne sterke omvandling, som 

 maaske paa enkelte steder kan skyldes injektionsmetamorfose, er 

 det rimeligst at paralellisere fyllitsonene med fyllitavdelingen i 

 Stavangerfeltet, Hordaland, deler av høifjeldet og Trondhjemsfeltet 

 hvor den er kaldt Rørosavdelingen. 



Sonene av grønskifer og gronsten blir nærmest at sammen- 

 ligne med den grønskiferavdeling vi finder i de ovenfor nævnte 

 strøk, og som i Trondhjemsfeltet av Carstens er kaldt Bymark- 

 gruppen. 



Kvartsitene og kvartssericitskifrene kan muligens være ekviva- 

 lenter til kvartsskiferavdelingen paa Voss og i visse dele av de 

 centrale høifjeldsstrøk i det søndenfjeldske Norge. 



Syeniten som tidligere er betegnet som »syeniten mellem Dals- 

 fjord og Førdefjord« eller »Hellebjergets syenit«, er en presset og 

 sterkt differentieret eruptiv av kaledonisk alder. Da min son 

 holder paa med et arbeide over denne eruptiv, vil jeg ikke gaa 

 nærmere ind paa dens forhold. 



Devonfeltets topografi og almindelige forhold. 



Kvamshestens felt av konglomerater, breksier og sandstener 

 ligger, som det vil sees av kartet (Pl. I), mellem de to større fjorder 

 Dalsfjorden og Førdefjorden og tilhører Fjaler, Gaular, Vefring 

 og Naustdal. Feltet hæver sig ofte begrænset av nakne, stupbratte 

 fjeldvægger høit over det omliggende land. Den undre del av 

 fjeldvæggene utgjøres paa enkelte steder av den underliggende 

 syenit som er av kaledonisk alder. Særlig imponerende er de steile 



