82 Carl Fred. Kolderup. 



Senere forandringer. 



Efter bergartenes dannelse har feltet undergaat adskillige 

 forandringer. 



Paa enkelte steder sees lagene at ligge i en skaal saaledes 

 som ved Lillehesten (fig. 30), og en noget sterkere opbøining av 

 lagene sees paa østsiden av Krokevand (fig. 21). Strøket øst 

 for Bjørndalsvand viser baade sterkere foldning og reisning av 

 lagene (se fig. 22, 23 og 26), som ogsaa er blit forskjøvne i for- 

 hold til hinanden. Det kan i denne forbindelse nævnes at de 

 steiltstaaende lagrækker som optrær paa strøket Krokevand — Blaa- 

 vand paa sine steder viser en paralelanordning av de glimmer - 

 og kloritrike partier. 



Vertikale eller næsten vertikale forkastninger sees paa flere 

 steder. Paa enkelte steder iagttas dog blot mindre spaltedan- 

 nelser uten at man kan paavise at nogen bevægelse av bergart- 

 massene har fundet sted langs spaltene. 



Jeg har tidligere paapekt at det nuværende felts begrænsning 

 ikke kan være den oprindelige, men at de steile fjeldvægger langs 

 de nuværende grænser tyder paa at feltet danner en gravfor- 

 sænkning eller søkkegrop og nu paa grund av sin store motstands- 

 evne mot forvitring og nedbrytning hæver sig op over de omgivende 

 bergartkomplekser. Som det vil sees ved at betragte nordgrænsen 

 fortsætter den steile fjeldvæg som fra nordsiden av Lillehesten til 

 henimot Rørvik danner devonfeltets nordgrænse i nordvestlig 

 retning bortover mot Selvik mens devongrænsen fra Rørvik av 

 og vestover følger en anden steilside. Dette forhold tyder likesom 

 flere av de steile fjeldsider inde i feltet paa at indsynkningen ikke 

 har været begrænset til dovenfeltets grænser; men maa ha foregaat 

 langs forskjellige spaltelinjer. Hvor stor indsynkningen har været 

 langs de forskjellige spalter lar sig nu vanskelig beregne. 



Paa et sted inde i feltet faar man dog tilnærmelsesvis et maal 

 for en av de der stedfundne dislokationers størrelse, nemlig den 

 paa side 36 beskrevne forkastning som er foregaat langs det dal- 

 føre som nu fra gaarden Øvre Fossedal strækker sig op til Tjønne- 

 botn, (paa kartet betegnet med T). Den n.v. for forskyvningen 

 liggende masse er ifølge Omvik sunket og desuten forskjøvet ca. 

 300 m. i horisontal retning. 



Meget fremtrædende er de opknusninger som jeg har paavist 



