32 A. W. Brøgger. 



Rolvsøyfundenes svake side — naar det gjælder at vur- 

 dere dem — er fattigdommen paa karakteriserende oldsaker. 

 Fra Rostadskibet kjendes i det hele ingen oldsaker, fra Tune- 

 skibet omtrent ingen. De eneste mere karakteriserende saker 

 er det engelsk-norske sverdhaandtak i Vallefundet, den engel- 

 ske bronsekjel i Haugenfundet og det antagelig engelske eller 

 iaifald vesterlandske silkefragment i samme grav. Ættens 

 forbindelser er altsaa tydelig nok vesterlandske. Paa kjøb- 

 mandsfærd tyder ogsaa skaalvegtene i to av fundene. Vi 

 skulde altsaa uten at være for dristige turde anta, at vi har 

 at gjøre med en norsk-vesterlandsk æt, som har været i Eng- 

 land eller Irland-Skotland og som er kommet til Rolvsøy om- 

 kring 900, snarest før. 



Det rette relief for at forståa saken faar vi nu ved en 

 skildring av Rolvsøys og Tunes arkeologi. Vi kj ender begge 

 omraader meget godt, takket være den gjennemførte arke- 

 ologiske registrering av Østfold, for Rolvsøys vedkommende 

 utført av dr. H. G j e s s i n g i 1908 og for Tunes av dr. 

 Jan Petersen m. fl. Dertil kommer de ganske omfat- 

 tende undersøkelser som Lorange, Nicolaysen og andre 

 har gjort her i aarenes løp, og endelig den store samling av 

 oldfund, som efterhaanden er kommet ind til Universitetets Old- 

 saksamling. Vi tør med andre ord si at vi kjender omraadet 

 arkeologisk helt igjennem. Hvad vi har interesse av at kjende 

 er de arkeologiske forhold omkring Visterfloen, altsaa østsiden 

 av Rolvsøy og vestsiden av Tune. Og naturligvis gjælder det 

 her den efterkristelige tid, ikke hverken stenalder eller bronse- 

 alder. 



Stort set er da saken straks ganske klar. Østsiden av 

 Rolvsøy er — bortset fra de store skibsfundene — uten synder- 

 lige forti dsminder. Derimot er den andre siden av Vister- 

 floen, vestsiden av Tunir, ved gravplads i gravplads helt fra de 

 første efterkristelige aarhundreder karakterisert som det gamle 

 kulturcentrum. 



Hele østsiden av Rolvsøy er gjennemsøkt, og det kjendes 

 ikke hverken faste fortidsminder eller oldfund, som tyder paa 

 nogen gammel rik bebyggelse. Gaar vi fra Valle nordover ser 

 det slik ut. (Se kartet pl. II). Paa Re ku stad ligger vest for et 

 av husene 5 hauger og i den ene av disse laa et lite gravkam- 



