Rolvsøyætten. 37 



for tilstedeværelsen av et kongssæte. Gravhaugen er ikke 

 undersøkt, den ligger isolert like nord for hovedgaarden, og vi 

 vet altsaa ikke nogen sikker datum paa den. Men det kan ikke 

 undgaaes at guldsporen med tilbehør maa kombineres med den. 

 I Olav den helliges saga, kap. 133, sier Tore Hund noget om 

 bjarmerne, som nok tør ha sin anvendelse paa andre folk 

 ogsaa. »Slik var det, sier Tore, at naar rike folk døde, skulde 

 løsøret skiftes mellem den døde og hans arvinger. Han skulde 

 ha halvdelen eller tredjedelen, ofte mindre, og det gods skulde 

 bæres ut i skoger, stundom i hauger, og det skulde øses muld 

 over det.« 



Fig. 19. Guldspænde fra Rød ved Værnekloster. 



Det kan altsaa næres alvorlige tvil om Varna har staat i 

 Ynglingatal. Det som er meddelt er naturligvis ikke avgjø- 

 rende. Men mest sandsynlig efter de arkeologiske forhold er 

 det at Varna-kongssætet først stammer fra IX aarh. 



Naar Snorre har etablert fiendskap mellem Eystein Vest- 

 foldkonge og kong Skjold paa Varna er det kanske av meget 

 naturlige grunde. Han maatte efter digtets mening ha en for- 

 klaring paa Eysteins merkelige død, som tydelig maatte ha noget 

 med troldskap at gjøre. Skjold kan ha staat i Ynglingatal og 

 ulykken paa fjorden forklares da bedst ved at anta han var 

 konge paa Varna, det eneste kongssæte Snorre kjendte i Vingul- 

 mark. Navnet Skjold klinger umiddelbart dansk, men at trække 

 Tiogen slutning av et saa isolert forhold bør ikke gjøres. 



I Vestfoldættens erobringer spiller Vingulmark og Rånrike, 

 det sidste efter Snorres geografi omfattende landet mellem 



