Johs. Bøe. 



av 26.05 gr. Den er dannet av en 4 — 6 mm. tyk, hamret stang 

 og holder næsten 18 karat, hvorfor den ikke kan være fragment 

 av foregaaende. Nærmere fundoplysninger mangler, men sand- 

 synligvis har vi her et skattefund. (C. 13 921. Aarb. 1887, s. 90, 

 rir. 320). 



Eidsberg. 



Et av de største norske guldf und er gjort paa Sletner, 

 Eidsberg s. og p., under slike forhold at det kun skyldes 

 en tilfældighet naar det nu findes komplet i universitetets old- 

 saksamling 1 ). Under potetsætning paa nybrot fandt nemlig en 

 husmand i 1859 et metalsmykke som han solgte for 4 skill., idet 

 baade sælger og kjøper trodde det var av messing. Tilfældig- 

 vis opdagedes det at det var av guid, og ved en grundig efter- 

 gravning kom en række guldsaker for dagens lys. Sakene 

 fandtes spredt over en brat skrænt, de fleste høit oppe i bak- 

 ken; men dog saaledes at de sikkert maa antages at høre til 

 samme fund. Foruten nævnte stykker, et mundblik til 

 en sverdskede som 0. Rygh: Norske Oldsaker 2 ), fig. 201, 

 men med noget kortere oval, vegt 78.02 gr., gehalt næsten 23 

 karat, — fandtes: 



7 indbyrdes s am m e nh æ ng e n d e spiralrin- 

 ger og 2 smaa fragmenter. Vegt tils. 179.38 gr. To 

 av ringene vil bli nærmere omtalt nedenfor. 



1 liten s p i r a 1 p e r 1 e, v. 11.07 gr., avb. Montelius : Från 

 jernalderen, pl. 8, fig. 16. 



1 stor, rund medaljon, dannet av en guldplate, med 

 perlerand og hempe, som paa brakteater. Forsiden er orneret 

 med filigran og verroterie av uslepne granater, oprindelig 11, 

 hvorav 4 er faldt ut. Vegt med stener 27.40 gr. Avbild. R. 295. 

 O. Rygh 3 ) gjør opmerksom paa lignende stykker >fra frankiske 

 og allemanniske gravec brukt som naaler (Lindenschmit: Alter- 

 thumer. Bd. II, Heft. X., Taf. VI, nr. 4306 og Heft. III, Taf. 

 VI, nr. 3502). Her avbild som fig. 1. 



1 ) Illustreret Nyhedsblad 1860—01, hvor avbildning. 

 Montelius: Flån Jernåldern, lund nr. 283. 



2 ) I det flg. henvist til som R. 



3 ) Forhandlinger i videnskabselskabet i Kristiania 1864 s. 103 f , hvor 

 luiidet er utførlig beskrevet. 



