12 Bjørn Hougen. 



kulturlag, men et kulholdig jordlag optil 10 cm. tykt. Dette var 

 meget lokalt begrænset til rutene C 9 — 10 og de deler av 

 P 9 — 10 som støter op til disse rutene. I dette lag blev jern- 

 restene fundet, men ikke dypere end 7 cm. i laget. I samme 

 nivåa fandtes et par flintstykker, men intet av bergarter. 

 Like paa overgangen mellem dette lag og gruen laa en del 

 skaar av lerkar, de største i fundet. Disse stykker er ogsaa 

 de som er bedst brændt og adskillig fastere end de fleste andre. 

 Men om formen kan intet sies. Godset har adskillig likhet 

 med det som findes i brottene fra de keramikrike bopladser 

 i Flosta i Dybvaag, som nylig er undersøkt av lektor N u m m e- 

 d a 1 , men er heller ikke ulik godset i kar fra tidlig jernalder. 

 Da det imidlertid ikke er noget som bestemt taler for jernalders 

 beboelse i helleren — jernstykker av den slaggagtige karakter 

 findes ganske ofte i overflaten i de vestlandske hellere — er 

 det rimelig at henføre alle lerkarbottene til stenalderen. I rute 

 B 9 fandtes skaar av samme kvalitet som dem over ildstedet, 

 men skjønt kulturlaget heller ikke her syntes helt urørt, taler 

 det forhold at de fandtes paa bunden for at vi kun har med 

 stenaldersbeboelse at gjøre. 



Fundet indeholder ikke de oldsakformer som gir den sik- 

 reste tidsbestemmelse. Det bedste av de foreliggende stykker 

 i den henseende er bennaalen, som er at henregne til helle- 

 kistetid. At en saa enkel form som flekkepilen som optrær 

 almindeligst i ganggravtid, holder sig ind i næste periode er 

 ganske naturlig, og de to skrapere hører til de sedvanligst fore- 

 kommende typer i yngre stenalder. Vi blir staaende ved 

 naalen som det bedst daterende stykke, pekende mot helle- 

 kistetid. 



Fattig som fundet er, lærer det os ikke noget nyt om 

 tidens kulturforhold. Nogen større tilvirkning av redskaper 

 har der ikke været. Flintavfaldet er smaat; noget større er 

 avfaldet av den mørke kvartsitiske bergart, som skjønt den i 

 antal er flinten underlegen, nærmest er det materiale som præ- 

 ger stedet. Det har været trangt med plads, og beboernes 

 antal kan ikke ha været stort. Med det kjendskap vi har til 

 stenalderens slutningsperiode, kan vi trygt gaa ut fra at et fast 

 opholdssted for længere tid har Gjeitalemen ikke været. Det 

 at kulturlaget var noksaa tyndt, sier i og for sig ikke saa 



