Slinningen, en stenalderboplads paa Sunnmøre. 



det tidligere omtalte fine materiale, som vel tildels er sand, 

 utvasket fra bakken ovenfor. Av østre væg ser vi at brændin- 

 gen til sine tider har kastet storstenet grus helt op i lagunen. 

 Naar fandt denne landsænkning sted? Dette spørsmaal 

 kan vi svare paa, for det træffer sig saa heldig at H. Kaldhol 

 har foretat geologiske undersøkelser i Aalesundsegnen 1 ) ; han 

 har maalt høiden av terrasser, og han har undersøkt skjælfore- 

 komster. Ved Langevaag paa Sula, omtrent 3 km. søndenfor 

 Slinningen, ligger den øvre kant av tapestidens ter- 

 rasse 1 3 . 3 m. o. h. Den forreste kant av næste terrasse- 

 trin ligger i en høide av 24.2 m. og den øvre kant 28.2 m. Et 



Fig. 6a. Fig. 6b. 



Liten slepen grønstensmeisel. Vi 



tredje terrassetrin ligger med forreste kant 3578 m. o. h. Sam- 

 menligner vi dette med forholdene paa Slinningen, ser vi at 

 overensstemmelsen er god. Ved Langevaag ligger de forskjel- 

 lige trin gjennemgaaende noget høiere, hvad vi ogsaa skulde 

 vente efter beliggenheten. Terrassen paa Slinnin- 

 gen i høiden fra 11.10 m. til 13.59 m. o. h. er uten 

 tvil tapestidens terrasse. Den øvre kant av denne 

 terrasse kan ikke nu bestemmes nøiagtig i nærheten av skjæ- 

 ringen; tilvenstre for denne ligger der grus, tilhøire er der 

 oparbeidet en vei. Er vor tydning av snittet rigtig, saa er det 

 et spørsmaal om terrassens øvre kant her repræsenterer tapes- 

 grænsen; det skulde vel snarere være den forreste kant; men 



') H. Kaldhol : Bidrag til Romsdals amts kvartærgeologi. T. V. S. S. 

 1915, nr. 7. 

 — , — Et bidrag til faunaen i Vestlandets kvartæravleiringer. 



Berg. Mus. aarb. 1908, nr. 6. 



