I 
Lirypens entoparasiter. 
i 1914, hvor Nansen med støtte av Torup og Berner hævdet 
at en smitsom sygdom, som særlig angrep ungfugl, maatte vere 
en væsentlig aarsak til vekslingene i den norske rypebestand, 
(T. 1914, pag. 1), gav Willumsen sig til at undersøke et 
betydelig antal rypetarmer (flere hundrede) og fandt Fimeria 
avium almindelig utbredt, han ytret sig med megen forsigtighet 
om den procent, hvori snylteren forefindes, men angir dog 25 % 
som minimum’). 
I T. 1917, pag. 143, meddeler samme forfatter, at han fandt 
Eimeria avium i et endnu større antal av ryper end aaret forut, 
»men i løpet av vinteren avtok antallet av positive fund meget 
betydelig, og de faa, som fandtes inficert, indeboldt kun coccidier 
1) I en endnu større procent har forf. paavist Eimeria hos aariugl, 
men tviler paa at det dreier sig om samme art, da han har kunnet eftervise 
»betydningsiulde morfologiske og biologiske forskjelligheter mellem dem. 
Fori. har desværre ikke offentliggjort nærmere angivelser herom, men 
ifølge meddelelse i brev dreier det sig om at Eimeria hos aarfuglen er 
større end hos lirypen (lirype 25X16, aarfugl ca. 35X20). Kapslen skal end- 
videre være mere cylindrisk end hos lirypen. De biologiske forskjelligheter 
skulde være følgende: »Under ellers like betingelser danner rypecoccidiene 
sporer paa kortere tid end aarfuglens coccidier. Rypecoccidienes sporer 
er mere »holdbare« end aariuglens. Jeg har indtryk av at aarfuglens cocci- 
diers sporer hurtigere gaar over i sporozoitstadiet end rypens. Der 
hvor rype og aarfugl lever sammen, har jeg paavist baade aariugle- og 
rypecoccidier i samme fugl, baade av aarfugl og rype. Men f. eks. her paa 
Østlandet i skogene, hvor ingen ryper findes, har jeg fundet typiske aar- 
fuglecoccidier, og saavidt jeg husker har jeg aldrig fundet rypecoccidier 
der. Omvendt har jeg fra høifjeldet, hvor aarfugl ikke findes, kun fundet 
typiske rypecoccidier.< 
Det er mulig at dyrlæge Willumsen har ret i at der findes to 
 nærstaaende Fimeriaarter hos de to fugler, som imidlertid altsaa kan snylte 
hos begge. De morfologiske forhold er dog her uten avgjørende betydning, 
idet de størrelser, som angis, falder indenfor, hvad der i literaturen angis 
om Eimeria aviums variationsforhold og det er likeledes bekjendt at kapslene 
kan variere meget i form. Personlig har jeg undersøkt flere aarfugl og 
kun fundet den typiske rype-Eimeria, men da jeg ikke har hat lokalitet paa 
disse dyr, saa kan forklaringen være at de har været fra rypeterræng. 
Forholdene bør utvilsomt underkastes en indgaaende undersøkelse. Hvad 
de biologiske forskjelligheter angaar, saa maa der ogsaa her kræves en 
indgaaende, meget nøiagtig undersøkelse, hvor bl. a. temperaturforholdene, 
hvorunder man lar sporogonien foregaa, er nøiagtig fastslaat. Fantham 
har nemlig paavist, at selv meget smaa temperaturændringer kan medføre 
at der brukes en meget forskjellig tid til sporedannelsen. 
