14 August Brinkmann. 
nums slimhinde. Ormen er relativt lang — optil 16 cm. — og 
sammensættes av et overordentlig stort antal ganske korte led 
(Shipley har talt optil 3000). 
Nærmere beskrivelse av ormen er her ganske overflødig, dens 
størrelse, ganske ringe bredde samt forekomsten av kjønsaapnin- 
gen paa venstre side av leddet gjør at den ikke kan forveksles med 
den anden av lirypens bændelorme. 
Dens livshistorie utenfor rypen og dens mellemvert er ganske 
ukjendt. 
Arten er ikke tidligere paavist hos lirypen; som tabellen viser 
er den her langtira saa hyppig som i grousen, idet kun 9—10 til- 
fælder er fundet i 116 individer. I flertallet av disse tilfælder 
var der kun faa individer, men fra Øvre Sirdal (nr. 95), Vadheim 
(9, 11) og fra Helle i Lofoten (88) har vi fire individer, som viser 
at den ogsaa hos lirypen kan optræ i masse, saa den helt synes 
at iylde den korte duodenum som en eneste sammenfiltret masse. 
Ved saa sparsom en optræden er materialet for litet til at si 
noget nærmere om dens utbredelse, den synes at forekomme for- 
trinsvis i kystdistriktene. 
Davainea urogalli, Modeer 1790. 
Syn: Tenia urogallii Modeer 1790. 
Tenia calva, Baird 1853. 
Pavainea calva, Shipley 1906. 
Davainea urogalli, Shipley 1909, 1911. 
Paavist hos storfugl, aarfugl, grouse og andre hønsefugler, 
mest indgaaende behandlet av Shipley 1909. 
D. urogalli er en snylter i tyndtarmen hos disse fugler, det 
er en stor anselig form, maaler indtil 35 cm. i længden og 4mm. 
i bredden, er ugjennemsigtig hvit. Den kan ee variere en hel 
del i størrelse. 
Leddenes form er meget karakteristisk for denne snylter. Fra 
hodet bakover tiltar de sterkt i bredde, indtil de litt bak midten av 
dyret naar den maksimale bredde, de forandrer herefter atter 
form, de blir længere og smalere, mere ovale, og helt baktil er 
forbindelsen mellem de enkelte led meget smal, saa de nærmest 
kommer til at ligne perler paa en snor. Antallet av led er er 
middels individ talt av Shipley til 3 å 400. | 
