høst; der skal noget til at selv en god bestand kan staa a et 
sathetant masseangrep*). 
Der er fra forskjellig hold i de senere aar fremkommet for- 
modninger om at andre av rypens snyltere end netop Eimeria 
kunde spille en rolle som sygdomsvækkere; jeg skal derfor ogsaa 
ganske kort behandle disse. 
Hvad nu først bændelormene angaar, saa har de engelske 
undersøkere ment at Hymenolepis maaske kunde mistænkes for at 
gjøre Skade, naar den optrær i stor mængde i et individ; den 
sitter jo bare i den korte duodenum, og ved masseoptræden kan 
naturligvis slimhinden skades i betydelig grad. Vishet for positiv 
skade fra denne snylters side er imidlertid ikke opnaadd, og selv | 
om jeg har set et par saadanne sterke infektioner ogsaa hos 
lirypen, saa er snylteren dog saa sjelden forekommende, at den 
aldrig kan komme til at spille nogen rolle ved bestandens veks- 
linger. 
Davainea urogalli har man ikke ment spillet nogen rolle som — 
sygdomsvækker hos grousen; det er heller ikke paa nogen maate 
noget som taler derfor hos lirypen, vi finder selv meget sterkt 
inficerte dyr fuldvegtige og, saavidt man kan se, upaavirkede; 
tarmen kan være helt utspilet av snylteren, men i de friske indi- 
vider jeg har set, var der selv i saadanne tilfælder ikke engang 
nogen hyperæmi at paavise. Vi har endvidere en norsk iagt- 
tagelse, som taler direkte mot at den skulde være nogen sygdoms- 
vækker av betydning, nemlig den tidligere i dette arbeide (pag. 
15) refererte lagttagelse av, at rypen i Søndfjord i 1912 (13) 
viste ca. 90 % av denne snylter, og at infektionen avtok saaledes, 
30 August Brinkmann. 
') Distriktslægens artikel indeholdt en angivelse av at han i 20 aar 
egenhændig hadde obducert alt vildt han hadde skutt og hvad som han 
kjøpte i sin husholdning, uten at ha fundet mere sykelighet hos vildtet nu 
end før i tiden. Saa lang en undersøkelsesrække var det naturligvis av 
betydning at faa offentliggjort. Jeg henvendte mig derfor til distriktslegen 
om nærmere oplysninger; disse viste at obduktionene nærmest bestod i 
en simpel aapning av dyret, bl. a. ganske uten mikroskopisk undersøkelse 
og at der ikke var ført protokol over dem; hvad der er iagttat er at distrikts- 
lægen »nogen faa ganger har fundet tarmsnyltere — stronglylider formoder 
jeg, samt »vildtlus<, som enkelte aar er noksaa almindelig hos aarfugl og 
roi. Hos rypen har jeg aldrig fundet dem«. Hele denne »undersgkelse« er 
altsaa saa ufyidestgjorende, at den aldrig burde ha været brukt scm argu- 
ment i offentlig diskussion. | 
