62 S.0. F. Omang. 
anguste lanceolatum acutum integerrimum, in petiolum brevem 
vel longiorem sensim attenuatum, subtus in nervo dense floccosum, 
de cetero nudum, interdum in rosulam detractum sat bene evolu- 
tum. Anthela 1— 3-cephala, simplex, ramis 1—2 brevibus arcuatis, 
ramo superiore valde patente, acladium 5—-20 mm. altum parum 
superante, ramo inferiore remoto magis erecto-patente, acladium 
vix aequante, ramis acladioque dense cinereo-tomentosis glandulis 
nigris parvis sat frequentibus, interdum quoque pilo uno alterove 
obsitis. /nvolucra atro-virentia sat alta crassa, basi rotundata. 
Squamae angustae, basales lineares patulae, proximae breviores 
acutae, intermediae interioresque a basi latiore in apicem angustum 
obtusulum vel acutum protractae, intimae subulatae virescentes, 
omnes apicibus piceis distincte albo-comatae, de cetero pilis ob- 
scuris apice —- canescentibus sat crebris, glandulis nigris sat fre- 
quentibus et microglandulis crebris vestitae, exteriores intermedi- 
aeque insuper floccis canis, in marginibus extimis et in medio 
dorso praesertim congestis, sat dite floccosae. Calathidia magna, 
sat radiantia, ligulis extus subglabris, dentibus breviter ciliatis et 
stylo in siccitate ferrugineo. 
Jondal: Tørviknuten; Juklevatshorgen, 1050 m. o. h. (forma). 
Denne form har flere egenskaper fælles med H. bipes Dahlst.*), 
saaledes svøpbladenes form, farve og for en væsentlig del ogsaa 
deres beklædning, men skilles ved den mere sammendragne kurv- 
stilling med korte, buede, sterkt utstaaende, tæt graafiltede, rikelig 
kjertelhaarede, men saagodt som helt haarløse kurvgrener, ved det 
ikke alene paa svøpbladenes kanter, men ogsaa langs disses ryg 
utviklede stjerneindument, hvorved den minder om H. eurototum 
Om., samt ved avvikende bladform og dentikulation. Rosetbladene, 
som er langt og smalt stilkede som hos H. bipes, har forholdsvis 
liten, oval—eggformet, mot stilken vel begrænset, opad mot spidsen 
helrandet, forøvrig mere eller mindre grovt, but tandet eller lavt 
bugtet-tandet plate. Hos formen fra Juklevatshorgen, som fore- 
ligger blot i et enkelt eksemplar, er dog tandingen mere utpræget 
og skarpere og minder mere om nævnte form. Stængelbladet er 
altid litet utviklet, smalt og helrandet. Undertiden er det ned- 
draget i rosetten og da noget bedre utviklet. 
1) Dahlstedt: Herb. Hier. Scand., Cent. III, no. 34, Cent. XX, 41— 43 
(modificationes). 
