142 Jå S. O. F. Omang. 
Eksemplarene fra Dysvik er lave (2—2,5 dm. høie) med ovale 
til egg-elliptiske, fint smaatandede rosetblader, men ligner i sine 
øvrige egenskaper likesom eksemplarene fra de andre voksesteder 
i Hardanger den oprindelig beskrevne form fra Hemsedal. 
H. nigriceps Lbg. EE 
Lindeberg: Hieraciologiske Bidrag I, side 12.1) — H. 
caesium v. politum Lbg. Hier. Scand. exs., n. 62. 
Granvin: Vindalsstølen, tørre bakker; Fessena, bakker, 
450 m. o. h. 
H. caesium Fr. 
Dahlstedt: Bidrag till sydöstra Sveriges Hieracium-flora, 
III, side 10. — MH. bifidum Fr. (excl. y violaceum) Lindeberg 
i Bl. N. fl., II, side 657, og Hartm. Fl., ed. 11, side 45, samt 
Lindeberg: Hier. Scand. exs., n. 34. — Dabhlstediperr 
Hier Scand., Cent 11-58 AJN, 10212 
Røldal: Kvessenutens sydskraaning i Vadledalen.” Odda: 
Ragde; Hildal (if. Bl. N. Fl.) Eidfjord: Bakkalaup i Simadalen. 
Granvin: Stavanes ved Granvinsfjorden; Haugsnes; Haugse- 
tveiten, 450 m. o. h.; paa fjeldet mellem Granvin og Ulvik (ved 
Fesso). Strandebarm: Lingaholm, Tangeraasnes og Berge 
(Torkel Lillefosse). Varaldsø: Skjelnes, paa strandklipper;. 
Nedre Vaage, paa tørre bakker. Kvinnherred: Rosendal (if. 
BI. N. fl) Hatlestranden: Hjortland, paa veiskrænt; Gjer- 
mundshavn, paa strandklipper. Ølve: Terøen (Meinich). 
H. vangense Om. 
Omang: Hieraciumfloraen i de øv. bygdelag av Hallingdal 
og Valdres, side 131. 
Av en caesium-form, som hører hit eller ialfald er meget nær 
beslegtet, er et par eksemplares samlet paa et enkelt voksested, 
nemlig: | 
Ænes: Nerhus i Austrepullen. 
Den er høiere av vekst og har mere lysrandede svøpblader. 
1) Göteborgs högre allm. laroverks årsprogram, 1882. 
2) Denne form er i Siidnorw. Hieracium-Sippen, side 35, beskrevet som 
varietet av H. stenolepis Lbg. under navnet v. amplisquamum. Utvilsomt er 
den kun en silvaticum-lignende form av H. caesium Fr. 
