164 S. O. F. Omang. 
rectis — leviter arcuatis, erecto-patentibus, superioribus + contractis, 
interdum umbellatis, acladium 25—50 mm. altum longe superanti- 
bus, leviter floccosis pilis basi nigra apice canescentibus sparsis 
et glandulis minutis raris — sparsis adspersis et pedicellis acla- 
dioque dense cano-floccosis glandulis crebris pilisque paucis vestitis. 
Involucra nigricantia, parvula, crassiuscula, basi obtusa. Squamae 
basales sublineares, proximae anguste triangulares obtusae, in squa- 
mas intermedias a basi latiore in apicem obtusulum vel acuminatum 
attenuatas sensim abeuntes, interiores late viridi-marginatae, intimae 
acutae, omnes apicibus comatulae, glandulis nigris, brevioribus 
longioribusque mixtis, crebris et pilis nigris apice vix vel breviter 
canescentibus raris vestitae, exteriores intermediaeque marginibus 
extimis leviter et angustissime flocculosae, de ceterum nudae. 
Calathidia laete lutescentia, mediocria, sat radiantia; ligulae bre- 
viter dentatae glabrae. Stylus siccus leviter ferrugineus subluteus. 
Granvin: Eide, paa bakker og paa holmene i elven. 
En temmelig egenartet form, som kjendes paa sine sorte svøp, 
som er tæt besatte med mørke kjertler, hvorimellem sedvanlig 
enkelte mørke haar, og som ytterst paa kantene av de ytre svøp- 
blader og tillike paa de mellemste, men her især henimot spidsen, 
er svakt, næsten umerkelig stjernehaarede, paa tæt og fint kjertel- 
haarede kurvstilker, samt paa lyst kaalagtig grønne, uregelmæssig, 
sedvanlig grovt tandede blader, som ganske mangler stjernehaar. 
Da de nedre stængelblader, som ogsaa rosetbladene, er store, vel 
utviklede, er den overveiende del av plantens bladmasse samlet paa 
den nedre grovere del av stænglen. Dette i forbindelse med den 
oftest usedvanlig rike forgrening, som ofte strækker sig helt ned 
i rosetregionen, bidrar til, at frodig utviklede eksemplarer av plan- 
ten faar et karakteristisk utseende. Bladtændene er uregelmæssig 
fordelte langs bladkantene og av ulike størrelse. Paa de nedre 
stængelblader antar gjerne nogen av bladtændene, især de nedre, 
formen av utstaaende eller noget fremadrettede, ofte smale, fliker. 
Kurvstillingen er oftest meget rik, med tem. rette og lange, utstaa- 
ende grener (vinklene 30—40°), de øverste grener mere eller 
mindre nærmet til hverandre, undertiden skjærmformig sammen- 
stillet. 
H. subrigidum Almqu. 
Stenström: Vårml. Arch., side 61. — Å. acuminatum 
