194 S. O. F. Omang. 
VI. FOLIOSA. 
H. acromanum n. sp. 
Caulis 3—5 dm. altus, graciliusculus rigidus, foliosus, basi 
rubro-violascens, inferiore parte dense foliata dense floccosus + 
villosus, superiore parte foliis parvis remote instructa leviter stel- 
latus — subnudus et epilosus. Folia sat obscure viridia, subtus 
glauca, leviter amplexicaulia, infima obovata vel oboblonga obtusa 
in petiolum brevem angustata, sequentia — ad tertiam partem vel 
ad duas tertias partes caulis — bene evoluta approximata sessilia, 
ovato-elliptica subacuminata, summo apice tamen obtusiusculo, 
crebro et humiliter dentata, cetera — numero 6—7 — subito re- 
ducta, longe distantia, parva late ovata acuta, minute dentata — 
subintegra, omnia supra levissime stellata, subtus leviter stellata, 
inferiora subtus parce — subdensiuscule in costa densiuscule pi- 
losa et infima etiam in superiore pagina sparsim pilosa. Anthela 
oligocephala simplex — subsimplex, indeterminata, apice contracta, 
ramis gracilibus arcuatis + patentibus sat dense cano-floccosis, 
infra involucra subtomentellis, epilosis et eglandulosis. /nvolucra 
obscure virescentia, aliquantulum viridi-variegata, crassa, basi ob- 
tusa, postea subtruncata. Squamae imbricatae, obtusae, basales 
lineares laxae, plurimae ad margines late virescentes, glandulis 
gracilibus cerino-fuscis sat sparsis et floccis tenellis, ad basin versus 
involucri — in mediis dorsis squamarum et in extimis marginibus 
squamarum exteriorum —- densioribus, de ceterum sparsis — raris 
vestitae. Calathidia subsulphurea, sat magna, + radiantia; dentes 
ligularum glabri et styli in siccitate nigricantes. 
Kvinnherred: ved Hattebergselven, mellem stener. 
Denne habituelt ganske eiendommelig utformede plante synes 
at være noget i slegt med Dovfensia og især med de inden om- 
raadet forekommende former av H. mutilatum Almqu., men maa 
paa grund av sin mangebladede stængel og de mindre stængelom- 
fattende og mere ensdannede blader regnes til Foliosa. 
Dens eiendommelige habitus beror især paa bladmassens 
ulike fordeling paa stænglen. Paa den nederste tredjedel eller 
noget høiere op er bladene nemlig vel utviklede og tæt nærmede 
til hverandre. Fra disse blader er der en brat overgang til de 
smaa, litet utviklede blader, som er spredte opover resten av stæng- 
len i et antal av 6—7. I relation til denne fordeling av bladene 
