14 Einar Lexow. 
senere skal se hadde indført motivet i sin ornamentik sammen med 
de egentlige spiralmotiver. 
Skulde senere undersøkelser bringe for dagen, at den assyriske 
tobaandsfletning allikevel gaar tilbake paa den sumeriske, vil dette 
imidlertid ikke i mindste maate rokke ved den opfatning, at to- 
baandsfletningen i almindelighet hører hjemme i spiralornamen- 
tikken. Ti det maa ansees som helt utelukket, at den sumeriske to- 
baandsfletning i saa tilfælde kan ha dannet utgangspunktet for alle 
andre tobaandsfletninger hele verden over, og vi blir da allikevel 
nødt til at søke en anden forklaring paa motivets oprindelse andet- 
steds, f. eks. i Mexico. 
Efterat det saaledes er lykkedes os indtil videre at skille den 
sumeriske tobaandsfletning ut fra ornamentikkens historie, blir pro- 
blemet adskillig enklere. Ti for de øvrige folks vedkommende, som 
tilhører det indre Middelhavsomraade, volder det ingen vanskelighet 
at paavise, at tobaandsfletningen som ornamentalt motiv først op- 
træder samtidig med eller efter at spiralkjeden blir almindelig. 
Forat dette skal bli os klart, maa vi imidlertid først med et par ord 
berøre spiralornamentikkens første optræden og utbredelse inden 
det omraade, som vi nu beskjæftiger os med. 
Det er en kjendt sak, at spiralmotiver forekommer i mange for- 
skjellige tiders og folks ornamentik uten at der kan paavises den 
fjerneste sammenhæng mellem de forskjellige forekomster. Saa- 
ledes finder vi spirallen baade i Vesteuropas palæolitiske kunst og i 
AEgyptens fordynastiske ornamentik, for bare at nævne et par av de 
tidligste og mest isolerte eksempler. Men disse spiraller er gjen- 
nemgaaende enkelte løsrevne strekspiraller og danner ikke noget 
sammenhængende system av baandformede, S-formig sammenstil- 
lede spiraller. Det er først paa et senere utviklingstrin, at vi møter 
en saadan spiralornamentik. For det indre Middelhavsomraades 
vedkommende optræder »S-ornamentikken«, som vi her kan kalde 
den, under den senere del av det 3dje aartusen f. Kr. Allerede 
omkring 2500 kan den paavises i Balkanlandene og paa Malta, 
omkring aar 2000 naar den frem til Kreta og Ædgypten og i tidlig 
broncealder, omkring 1600 f. Kr. vinder den ogsaa indpas i 
Norden.') Og forut for disse tidspunkter forekommer da heller 
1) Jeg henviser forøvrig for dette problems vedkommende til min op- 
sats Hal Tarxien-fundet og dets forhold til kretisk og alte ornamentik, 
i Bergens Museums aarbok 1918—19. 
