å 
der er en mulighet for, at den sorte keramik i Kahunfundet er av 
kretisk oprindelse; men den nøiagtige og velutviklede tobaands- - 
fletning, som findes der, er isaafald en temmelig isolert foreteelse. 
De tobaandsfletninger, som ellers forekommer er nemlig langt mere 
primitive. Man finder dem blandt andet paa et vaselok fra Praesos 
og paa kamaresvaser fra Palaikastro'), arbeider, der synes at 
skrive sig fra en forholdsvis tidlig tid, antagelig fra den sidste 
del av den gammel-minoiske periode. Og omtrent i samme form 
finder man den paa en alabastron fra en grav nær Knossos’), som 
skriver sig fra sidste del av den sen-minoiske periode. Der synes 
da at være noget, som taler for, at man bør opfatte denne tobaands- 
fletning som den specielle kretiske form. Her som i Æpgypten er 
motivet av underordnet betydning. 
Gaar vi længer nordover, til Balkanlandene, Sortehavsdistrik- 
terne og det centraleuropæiske omraade, træffer vi for den neolitiske 
tids og broncealderens vedkommende ingen sikker tobaandsfletning, 
men nok spiralkjeder, som i sin form kommer den meget nær. I 
nordisk broncealderskeramik træffer vi derimot leilighetsvis paa et 
motiv, som virker som en fuldt utviklet tobaandsfletning. Det har 
da ogsaa været opfattet som en avledning av den babylonske to- 
baandsfletning*”). Men der kan neppe være nogen tvil om, at det i 
virkeligheten er en helt selvstændig avledning av den nordiske spi- 
ralkjede, idet alle mellemled er repræsentert. Der er forøvrig ingen 
grund til at tro, at motivet her nogen gang har været tænkt som 
en tobaandsfletning; naar det for vort øie fremtræder som en saa- 
dan, beror det paa den omstændighet, at vi fæster os ved orna- 
mentets negative istedenfor ved dets positive deler. En sammen- 
ligning med andre nordiske broncealdersornamenter vil vise, at 
det er linjerne og ikke mellemrummene, som utgjør motivet. I virke- 
ligheten blir motivets forekomst i nordisk broncealder en udmerket 
støtte for den opfatning, at spiralborder naarsomhelst og overalt 
kan gaa over til tobaandsfletninger. 
Med det sidste eksempel er vi kommet utenfor det jeg har kaldt — 
Middelhavsomraadet; men vi bevæger os fremdeles indenfor den — 
1) Annual of the British School at Athens 1901—02, s. 235, fig. 4, 
og s. 295, fig. 10—12. 
2) Evans: The Tomb of the Double Axe, pl. II i Archaeologia 
1913—14. 
3) Montelius: Die typologische Methode, Stockholm 1903, s. 68. 
18 Einar Lexow. 
