24 Einar Lexow. 
ser, at de har hat øinene oppe for entrelacprincippets anvend- 
barhet. Jeg tænker her, foruten paa de omtalte symmetrisk sam- 
menstillede tobaandsfletninger med palmetter, paa saadanne ting 
som det malte rankefletverk paa et fat fra A-gina'); her er ran- 
kerne kunstfærdig sammenslynget, omend ikke i helt konsekvent 
entrelacbevægelse; et skridt til, og grækerne vilde ha frembragt en 
høist eiendommelig entrelacornamentik. Men skridtet blev ikke tat, 
og grunden dertil er let at forstaa. Det indviklede, mangfoldig 
bevægede interesserte igrunden ikke de græske kunstnere; tenden- 
sen gaar netop i denne tid mot stadig større klarhet og enkelhet, 
og i ornamentikken blir det som følge derav de strenge schematiske 
motiver, som gaar av med seiren. Den logiske videreutvikling av 
de vegetabilske motiver fordret en anden løsning; den regelmæs- 
sige bølgeranke avløser det 6te aarhundredes rankefletverk. 
Det var saaledes en forholdsvis fattig entrelacornamentik, som 
Romerriket tok i arv efter grækerne, kun enkle bordmotiver sammen- 
sat av tobaands-, trebaands- og firebaandsfletninger. Det gik og- 
saa adskillige aarhundreder hen, før utviklingen kom utover dette 
begynderstadium. I Pompeji finder vi saaledes praktisk talt ikke 
andre motiver end dem vi allerede kjender. I gulvmosaikkerne er 
tobaands- og trebaandsfletningerne almindelige, og dertil kommer 
et »ottetal« og et ganske enkelt fritstaaende motiv, som vi i mangel 
av noget bedre navn kan kalde »flettekors«, og som bestaar av to 
flattrykte ringer, der er flettet ind i hinanden (pl. I 5) *). Det ligger 
nær at opfatte denne figur som et symbolsk tegn; i denne retning 
synes det saaledes at tyde, naar flettekorset i en mosaik fra Lyon 
forekommer kombinert med svastikaen*). Utover dette ene motiv inde- 
holder vistnok ikke Pompejis dekorative utstyr noget av betydning 
for vort emne. Naar vi nævner en trebaandsfletning, behandlet 
som naturalistiske grener med kviststubber, som leilighetsvis fore- 
kommer i vegdekorationerne*), og en kombination av korte to- 
1) Riegl Le fig. 83: 
2) Se Piranesi: Antiquités de la grande Gréce, Paris 1804, og Gli 
Ornati dell’ antica Pompei, Napoli 1822. Riegl 1. c. fig. 160. 
3 Miintz: De Vornementation dans les mosaiques de Vantiquité et 
du moyen age, Revue des arts décoratifs 1886—387, s. 77. 
*) Zahn: Ornamente und Gemålde aus Pompeji etc., 2te Folge II, 
pl. 4 og 13. 
