40 Einar Lexow. 
tignok ganske uforstaaelig, men ved nærmere undersøkelse viser 
det sig at være en 5-baandsfletning, som ved en systematisk gjen- 
nemført uteladelse av en begrænsningslinje er omgjort til et motiv, 
som bryter med alle den tidlige entrelacstils principper, idet baan- 
dene deler sig og enkelte grene av baandet blir borte i borden uten 
at dukke frem igjen. Allerede den omstændighet, at et saadant 
»vildt« motiv kan forekomme, tyder paa, at Kragehulsornamentikken 
tilhører en utpræget brytningstid, hvor nye motiver arbeides frem. 
Ogsaa et andet motiv, mønstret paa spyd 4, repræsenterer et brud 
med de vanlige entrelacprincipper. Det bestaar av en række baand, 
der haker sig ind i hinanden paa en saadan maate, at hvert baand 
regelmæssig gaar først over to andre baand, saa under to, saa 
igjen over to o. S. V., altsaa en entrelacbevægelse med en anden og 
langsommere rytme end den vi hittil har truffet paa (pl. V 1). 
Ellers er det paa denne tid en fast og usvigelig regel, at hvert 
baand vekselvis gaar over og under de krydsende baand, et og 
et ad gangen. 
Ingen av de motiver, som her er omtalt, synes imidlertid at 
ha faat nogen betydning for den følgende tid. Der skulde endnu 
gaa et par hundrede aar, før en forgrening av baandene blev al- 
mindelig, og den »langsomme takt« med bevægelse over og under 
to baand ad gangen kom i det hele tat aldrig til at spille nogen 
rolle i entrelacornamentikkens historie. Forsaavidt har de Krage- 
hulmotiver, som vi nu kommer til, adskillig større interesse, idet de 
bibeholder hovedprincipperne i den ældre entrelacornamentik, men 
viser nye motiver eller ialfald motiver, som hittil ikke hadde fore- 
kommet i nordisk ornamentik. Til de enkleste hører en bord paa 
spyd 7 med to parallelt løpende baand, der bindes sammen ved et 
tredje, der bugter sig op og ned mellem dem; motivet kjender jeg 
ikke fra oldkristelig ornamentik, men det har forøvrig ikke krav paa 
særlig interesse, idet det ved sin enkle karakter ganske godt passer 
ind i den tidlige entrelacstil. Saa meget større interesse har det net- 
mønster, som forekommer paa spydene 2, 9, 12, 14 og 24; det er 
nemlig intet andet end en variant av det »konstantinske« entrelac- __ 
mønster, idet det bestaar av en række indbyrdes sammenilettede 
tobaandsfletninger med vekslende store og smaa mellemrum, det 
samme motiv, som vi fandt paa et kapitæl i Sofiakirken, omend 
der med vinklede baand. Naar motivet saa hyppig forekommer paa 
Kragehulspydene, tør vi ta dette som et tegn paa en ganske sterk 
