Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 43 
som dateringsmiddel, naar man ønsker at fastslaa en grænse frem- 
over i tiden. Man maa ialfald her vere meget forsigtigere, end 
hvor det gjælder en grænse bakover i tid. Skal man søke en sikker 
datering for gravgodset i Vendel XI, XII og XIV maa man derfor 
sammenholde følgende iagttagelser: forekomsten av entrelacmo- 
tiver, som er nær beslegtet med dem, som netop er omtalt; mangelen 
paa entrelacmotiver av den gruppe, der som vi senere skal se, til- 
hører 600- og 700-aarene, og endelig forekomsten av entrelacdyrene, 
som typisk repræsenterer 600-aarene, omend i et begyndelses- 
stadium. Alt dette tilsammen berettiger os til at regne entrelac- 
motiverne i de nævnte tre Vendelgraver med i overgangsgruppen. 
Gjennemgaar vi nu de rene baandmotiver i Vendel XI, finder vi 
som vi kunde vente trebaandsfletninger og border av sammen- 
flettede ringer, denne gang firsidige og kantstillede. Dertil kom- 
mer et motiv, der bygger paa valknuten,') og paa samme stykke 
et temmelig uredig motiv, der nærmest maa opfattes som et av de 
første forsøk paa at bringe entrelacornamentikken over i det nye 
spor, som den senere kom til at slaa ind paa. Det er intet unaturlig 
i allerede her at træffe antydninger til den følgende tids stil; men 
det kan jo ogsaa bety, at den skjoldbukkel, det her gjælder, skriver 
sig fra noget yngre tid end de andre saker i graven. Endelig 
finder vi”) en bord, sammensat av to i hinanden flettede tobaands- 
fletninger med vekslende store og smaa mellemrum, altsaa et 
motiv, der tydelig peker hen paa den østkristne stilindflydelse, som 
jeg tidligere har omtalt. Det kan her nævnes, at det samme motiv 
ogsaa forekommer paa frankiske oldsaker fra merovingisk tid;*) 
jeg tør dog ikke her ha nogen mening om den nærmere datering. 
Gjennemgaaelsen av entrelacmotiverne hos folkevandrings- 
folkene og deres keltiske naboer i tiden før 600 har git os som 
resultat, at disse motiver er av samme art som de, vi fandt inden- 
for det oldkristelige omraade. Da det imidlertid kun er et forholds- 
vis litet utvalg av de oldkristelige entrelacmotiver, som vi har gjen- 
fundet her, og da disse synes at være meget sjeldne i folkevandrings- 
tidens første aar, for senere at optræ noget hyppigere, kan man ikke 
undgaa at slutte, at motiverne er kommet ind i den germanske orna- 
mentik gjennem paavirkning søndenfra. Først i den seneste de! 
1) Ibid. Pl. XXVIII, fig. 5. 
) Ibid. Pl. XXX, fig. 2 øverst. 
3) Caranda Nile Série PI. 147. 
