46 Einar Lexow. 
odens begyndelse ganske rikt utviklede motiver i koptisk sten- 
skulptur, der neppe kan være fra senere tid end midten av 600- 
aarene.’) Utenfor centralcirkelen finder vi i dette tilfælde ikke 
mindre end 8 smaacirkler, og denne 8-deling av motivet fortsætter 
helt ut til den ydre cirkel. Et enkelt centralornament med stor 
centralcirkel omgit av 8 smaa cirkelformede løkker finder vi i en 
gulvmosaik i Palermo’), som angivelig skriver sig ira 1000-aarene, 
i det hele synes de byzantinske motiver at ha spillet en ganske 
stor rolle paa Sicilien. I Saloniki treffer vi fra omtrent samme tid 
et centralmotiv’?) med kantstillet kvadratisk midtfelt, omgit av 4 
smaacirkler og indskrevet i en stor cirkel; det hele har ganske 
stor likhet med de tidligere omtalte »Korbboden«-motiver. Det 
samme gjælder et armenisk centralmotiv, som forekommer i borg- 
kirken i Ani*); kvadratet er her indflettet i et entrelacmotiv, som 
inderst danner en 4-takket stjerne, der ved smaa cirkelformede aap- 
ninger er forbundet med en ydre cirkel. 
I det hele tat synes sammenstillingen av kvadrater, romber 
eller rektangler og cirkler at være meget yndet, saaledes at motivets 
hovedlinjer dannes av disse geometriske figurer, indskrevet i hin- 
anden. I Metropolitankirken, Mistra i Grækenland*) dannes mo- 
tivet av en centralcirkel, utenom den et kantstillet kvadrat og yderst 
et kvadrat i vanlig stilling; triangelfelterne mellem de to kvadrater 
fyldes av halvcirkler, der sitter rundt det indre kvadrat som absi- 
derne i grundplanen til en byzantinsk centralkirke. Alle de baand, 
der begrænser de geometriske hovedfigurer, er forbundne med hin- 
anden ved de smaa cirkelformede led. De største mellemrum er 
her som saa ofte ellers i byzantinsk og oldkristelig entrelacorna- 
mentik fyldt med andre motiver, i dette tilfælde rosetter og halv- 
rosetter. Ganske det samme motiv gjenfinder vi i Markuskirken i 
Venedig*); helt identisk er de to ornamenter ikke, men forskjellen er 
saa ubetydelig, at begge sikkerlig maa henføres til samme tid og kan- 
ske ogsaa til samme verksted (pl. VI 1). De dateres da ogsaa begge 
til tiden omkring aar 1000, og det ligger nær at anta, at motivet 1 
Oe Wulit LC tig 255: 
2) > Dalton 1. c. fig. 250. 
3) Wulff I. c. fig. 430. 
4 Strzygowski: Die Baukunst der Armenier, Wien 1918, fig. 450. 
D DPaltonyke: fig. 35; 
% Ibid. fig. 97. 
