Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 57 
ikke helt klart, om indskriften kan henføres til denne tidlige tid. 
Det maa derfor staa hen, om gruppen skal dateres til tiden før 
eller efter 700. lalfald maa den tilhøre tiden forut for 800, idet 
den ikke viser spor av den skandinaviske indflydelse, som under 
vikingetiden gjør sig saa sterkt gjældende i denne del av England. 
For spørsmaalet om Book of Lindisfarnes stilling maa vi da regne 
med to muligheter: enten er den northumbriske ornamentik allerede 
fuldt utviklet paa den tid, da Book of Lindisfarne blir til, og i saa 
fald er det klart, at dette manuskript blir at henregne til irsk. ikke 
til northumbrisk kunst — eller ogsaa er Book of Lindisfarne ældre 
end den northumbriske ornamentik og i saa fald blir den fuldstæn- 
dig hjemløs, medmindre vi henfører den til irsk kunst. Jeg mener 
saaledes, at vi,i ethvert fald er berettiget til at betragte Book of 
Lindisfarne som et eksempel paa irsk illuminationskunst fra tiden 
omkring 700, og som følge derav ogsaa til at sammenligne den 
med andre irske manuskripter. For Book of Durrow og Book of 
Kells gjzlder det, at begge er utført i Irland, og sporsmaalet om, 
hvorvidt de tilhører forskjellige skoler melder sig ikke, før det er 
bragt paa det rene, om den indbyrdes forskjel mellem de to manu- 
skripter ikke kan forklares paa anden maate. 
Ser vi nu paa de forskjellige ornamentgrupper enkeltvis, saa- 
ledes som de fremtræder i de tre manuskripter, vil vi kunne iagtta 
bemerkelsesværdige paraleller, idet det indenfor hver gruppe vil 
vise sig, at Book of Durrow eier de eiendommeligheter, som i al- 
mindelighet betegner et tidligere utviklingsstadium, at Book of Lin- 
disfarne repræsenterer et mellemstadium, og at Book of Kells har 
alle de karakteristiske detaljer, som man kan vente at finde hos et 
yngre arbeide, der repræsenterer en senere fase i utviklingen. 
Svakest gjør det sig gjældende for spiralornamentikkens ved- 
kommende. Book of Durrow og Book of Lindisfarne staar begge 
paa samme trin; hos begge er spiralmotiverne usedvanlig rene og 
ikke opblandet med andre motiver. Heller ikke i Book of Kells er 
spiralmotiverne tilnærmelsesvis saa sterkt opblandet med andre 
elementer som f. eks. i det angelsaksiske manuskript Codex Aureus 
i Stockholm; men i forhold til de to førstnævnte manuskripter er 
der dog en tydelig utvikling at spore. 
De retlinjede geometriske motiver viser derimot større avstand 
mellem de tre manuskripter, som vi her beskjæiftiger os med. Book 
of Durrow mangler saaledes helt de karakteristiske mønstre med 
